Neříkám, že bylo správný někoho připravit o život.
Jenže, víte...
někdy se to stát musí.
My Mexičani žijeme zvláštním způsobem,
je to určitý machismus.
Nemohl jsem se jen koukat, jak chlap mlátí ženskou.
To prostě nedokážu.
OD ZNOVUZAVEDENÍ TRESTU SMRTI V USA V ROCE 1976
BYLO ZA VRAŽDU ODSOUZENO PŘES 8 000 LIDÍ
TOTO JE PŘÍBĚH ODSOUZENCE NA SMRT # 999254
Viděl jsem ho přijíždět
a ohlédl jsem se.
„Uvidíme, kdo koho zabije.“
Těžko se to vysvětluje.
Čekal bych, že budu nervóznější, ale pak...
... se to prostě stalo.
Skoro jako první polibek.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Tento příběh se skutečně stal.
Začalo to takhle.
Šlo mi o vzpouru. Chtěl jsem vyvolat chaos.
Ohlédl jsem se. „Uvidíme, kdo koho zabije.“
Rozhodla jsem se sama.
Zabila jsem ho.
Něco takového jsem nikdy udělat nechtěl.
Kéž bych to neudělal!
Věděl jsem, že z toho auta vystoupím a ty dva zabiju.
Klečel přede mnou a já si jen pamatuju, jak jsem stiskl spoušť.
Zabil jsem je oba.
Ubodal jsem je.
JÁ JSEM VRAH
ČESTNÉ ÚMYSLY
Volali mi brzy ráno.
Nasedl jsem do auta a vyrazil.
Takhle daleko na jihu
jsem vraždu neměl už dlouho.
Vraždy vyšetřuju asi deset let.
Nikdy nevíte, co tam najdete.
Nevíte,
co vás čeká za překvapení.
U betonových nosníků tam stálo auto.
Za volantem bylo tělo řidiče.
Tyhle vraždy na silnici, střelba v návalu vzteku,
se řeší těžko.
Na zemi ležely nábojnice,
což změnilo
mou původní teorii,
že někoho zastřelili u silnice.
Někdo si dal tu práci, že došel až k okénku auta,
kde ten člověk bezvládně ležel na volantu,
a střelil ho ještě jednou.
Ať to byl kdokoli, chtěl si být jistý, že zemřel.
ODDĚLENÍ MARK W. MICHAEL TENNESSEE COLONY, TEXAS
MARK ARTHUR V ROCE 1996 ZASTŘELIL ESEQUIELA FONSECU STARŠÍHO
Slyšíte mě?
V DOBĚ VRAŽDY BYLO MARKU ARTHUROVI 17 LET
Jmenuju se Mark Sam Arthur a odpykávám si trest doživotí
za hrdelní zločin vraždy.
Stolo se to v Houstonu, v Texasu.
HRANICE MĚSTA HOUSTON
Jako malý jsem navštěvoval příbuzné v Mexiku a Chicagu.
Většinu života jsem ale strávil v Houstonu a okolních předměstích.
Rozhodně jsme nebyli bohatí,
ale máma dělala, co mohla.
Dřela, aby se o nás postarala.
Matka je mexická indiánka.
Vždycky se o mě snažila dobře starat, ale já byl trochu vzpurný.
S biologickým otcem jsem se nikdy nesetkal.
ZA DOBU DĚTSTVÍ MARKA ARTHURA
MĚLA JEHO MATKA ŘADU VZTAHŮ
JEDEN Z JEJÍCH PARTNERŮ MARKA FYZICKY TÝRAL
Vážně mě týral.
Bůhvíproč mě neměl rád.
Mlátil mě zaťatou pěstí.
Stávalo se, že mě popadl, hodil přes celou místnost, kopal do mě...
MARK ARTHUR BYL TAKÉ SVĚDKEM TOHO,
JAK JEHO SESTRU TÝRÁ JINÝ MUŽ
Viděl jsem, jak ji mlátí.
Když jsem to viděl na...
.. jak muž nebo takzvaný muž vztáhne ruku na ženu,
chytí ji za vlasy a praští...
Nemohl jsem nic dělat, byl jsem malý.
KDYŽ BYLO MARKOVI 14, JEHO MATKA SE ZNOVU VDALA
Nazýval jsem ho otcem, byl můj vzor. Jmenoval se Homer Milbourn.
O mámu se staral a když se vzali,
řekl, že nechce, aby chodila do práce.
„Chlap se má o svou ženu postarat.“
Za pár let mě toho hodně naučil.
Od jeho smrti jsem o něm nemluvil.
Je divný, že se vám tu hroutím, od jeho smrti jsem nebrečel.
To on mi řekl, že mám mít k mámě úctu
a začít se chovat.
JEŠTĚ V PUBERTĚ SE MARK ARTHUR ZAČAL
ZAPOJOVAT DO POULIČNÍHO GANGU V HOUSTONU
Nakonec jsem se připojil ke gangu Maniac Latin Disciple Nation.
Jsme bratrstvo, pojí nás bratrská pouta.
Věříme v růst a prosperitu našich čtvrtí,
našeho lidu, naší kultury.
Jeden za všechny, všichni za jednoho. Jedna láska, jedna nenávist.
V drogách ani alkoholu jsem nikdy moc nejel.
Jen
mi nikdy moc nešly sporty a tak.
Tak jsem se snažil ukázat, že se umím prát a střílet,
prostě jsem dělal cokoliv, abych měl navrch.
Když mi bylo asi 14,
sblížil jsem se s klukem jménem Esequiel Fonseca.
Oběma nám dobře šlo
honit holky a zaplétat se do rvaček
se stejnými soupeři a stejnými gangy.
VAROVÁNÍ SOUSEDSKÁ HLÍDKA
Spolu jsme se vloupávali do aut a do domů,
pár lidí jsme oloupili.
Většinou to byl můj nápad.
Ptal jsem se: „Jdeš taky?“
A on: „Jo, jasně.“
Proč by se nechtěl kamarádit
s klukem, co pořád podnikal něco zajímavýho?
Přespával jsem u něj
a zůstával tam i pár dní.
Jeho máma na nás bývala hodná, dávala nám jídlo, nic nám nezakazovala
a všichni ji brali jako skvělou matku.
Měl jsem ji moc rád.
Nikdy neřekla jeho tátovi,
že jsme spadli do průšvihu, a tak.
Vlastnímu domovu jsem se dost vyhýbal,
platilo tam moc pravidel.
Já a „Malej Zeke“, Esequiel
jsme se dobře bavili,
až když mi bylo 16, zavřeli ho.
Já u toho nebyl, nevím, co se stalo.
„MALEJ ZEKE“ BYL V NÁPRAVNÉM ÚSTAVU PRO MLADISTVÉ
A MARK V TÉ DOBĚ DÁL NAVŠTĚVOVAL JEHO MATKU CARMEN
PŘI TĚCH NÁVŠTĚVÁCH SI ZAČAL MYSLET,
ŽE MATKU JEHO KAMARÁDA JEJÍ MANŽEL TÝRÁ
Stavil jsem se tam. Bylo vidět, že jeho mámu zmlátili.
Z hlavy měla vytrhané chomáče vlasů,
byla popálená kulmou, měla monokl.
Zeptal jsem se: „Ty ses s ním poprala?“
Řekla, že jo.
Tehdy mi řekla, že ji zmlátil manžel,
Esequiel Fonseca starší.
Jsem proti fyzickému týrání žen,
protože jsem se cítil hrozně, když jsem tenkrát sestře nemohl pomoct.
Teď jsem ale byl dost velký na to, abych pomohl kamarádově mámě.
Sestru jsem bránit nemohl, ale za ni jsem se postavil.
Nejspíš jsem to chápal jako vykoupení.
Počkal jsem si na něj.
Dost ošklivě jsem ho zmlátil.
MARK TVRDÍ, ŽE MU PO TÉ ŠARVÁTCE
CARMENIN MANŽEL „VELKEJ ZEKE“ VYHROŽOVAL
Když jsem ho zmlátil,
řekl mi, že mě zabije.
„Ohrozil jsi můj život, a tím pádem riskuješ svůj vlastní.“
Myslím, že od tý hrozby
Velkýho Zekea uplynuly dva týdny.
Rozhodl jsem se,
že radši udělám první krok já.
21. PROSINCE 1996 MARK ARTHUR
POŽÁDAL KAMARÁDA MASONA HUGHESE,
ABY HO ODVEZL NA JIH HOUSTONU
Seděl jsem na místě spolujezdce. Mason řídil.
Neřekl jsem mu, co přesně hodlám udělat.
Věděl jsem, že Velkej Zeke jezdí z práce
chvíli po západu slunce.
Znal jsem to tam.
Čekal jsem na něj.
Zanedlouho jsem ho uviděl, jak přijíždí.
Měl jsem šanci se mu postavit, udělat to, co jsem chtěl.
Zuřil jsem kvůli tomu, co udělal...
a jak se mnou mluvil a co udělal kámošově mámě.
Zastavili jsme vedle něj.
Okénka aut byla vedle sebe.
Viděl jsem ho ve světle, které dopadalo střechou auta,
a prohlédl jsem si ho. „Jo, to je on.“
Mason zíral, když jsem vytáhl pistoli.
Otočil jsem se
a vysypal do něj zásobník.
Střílel jsem, dokud jsem měl náboje.
Jemu pak nezbylo nic jinýho, než řídit dál.
Nechci se v tom babrat.
Už je to za mnou.
Byl jsem pro něj ten, co řekne: „Pamatuješ si mě?“ A on byl můj nepřítel.
Takže k čertu s ním.
PĚT DNÍ PO VRAŽDĚ POLICIE ZASTAVILA UKRADENÉ VOZIDLO
V SOUSEDNÍM OKRESE ANGLETON
VE VOZIDLE SEDĚL MARK ARTHUR JAKO SPOLUCESTUJÍCÍ
U SEBE MĚL ZBRAŇ, KTEROU ZABIL ESEQUIELA FONSECU
Všechny nás zatkli.
Přijela policie z okresu Harris, když zjistila, že jsem ve vazbě.
Odvezli mě tam.
Věděl jsem, že mě chytli skoro při činu,
a tak jsem jim všechno řekl.
ZA NĚKOLIK DNÍ DETEKTIVOVÉ ZJISTILI,
ŽE ESQUIEL FONSECA MĚL
VÝHODNOU ŽIVOTNÍ POJISTKU
JEHO ŽENA CARMEN MĚLA PO JEHO SMRTI DOSTAT 220 000 $
KANCELÁŘ ŠERIFA OKRESU HARRIS HOUSTON, TEXAS
17. LEDNA 1997
BYLA CARMEN FONSECOVÁ ZATČENA
Novináři to nepochopili.
Psali, že jsme byli milenci,
ale já ji opravdu vnímal víc jako kamarádku.
TEENAGER ZASTŘELIL MANŽELA MILENKY PRO PENÍZE
Kancelář šerifa
tvrdila, že mi nakázala, abych Esequiela zabil,
že jsme si ty prachy chtěli rozdělit.
To se fakt nestalo.
Toho chlápka jsem odrovnal, protože mi řekl, že mě zabije.
A neměl jsem ho rád.
Ukázalo se, že můžu místopřísežně prohlásit, že o tom nic nevěděla.
Tak jsem se snažil...
Nemělo to s náma co dělat.
Nebyl důvod ji zaplétat
do mých prohřešků.
Dobrá práce.
Hodná holka.
S Markem jsem se seznámila v lednu 1993.
Bylo mu tenkrát 14.
Mně 18.
Byl to zajímavý mladík.
Ještě dítě.
Dělal s námi to, co jsme dělali my,
a tak se cítil jako dospělý.
Nasadil si masku drsného chlapa.
S žádným z kamarádů, o kterých mluvil, jsem se nesetkala.
„Jo, jsme gangsteři,
patříme ke gangu.“
Žádného z nich jsme nikdy neviděli.
Proto jsem mu v tom ohledu nikdy moc nevěřila.
Myslel si,
že je skutečný gangster.
NICOLE MARKA ZNALA OSM MĚSÍCŮ,
ALE KDYŽ SE ODSTĚHOVALA, ZTRATILA S NÍM KONTAKT
MARK SE JÍ OZVAL
AŽ POTÉ, CO HO ZATKLI
Jednoho dne jsem z ničeho nic
dostala od Marka
dopis.
Mou novou adresu neznal,
ale nějak mě našel.
Ve vězení se ale dá nejspíš sehnat všechno.
Psal,
že se dostal do průšvihu
a...
jestli bych mu nenapsala?
Jestli bych mu jakkoliv nepomohla,
a nezjistila, jestli ho můžu dostat ven.
Hrozně mě to překvapilo.
Hrdelní zločin vraždy je
vážný...
Je to vážný zločin.
Napsala jsem mu. Odepsala jsem.
Vysvětlil mi,
že se zamiloval
do starší ženy jménem Carmen.
A že už s ní nikdy nebude.
A že právě to je
v celém jeho životě to nejsmutnější.
Ze všeho nejsmutnější.
Já nevím.
První bolavé srdce,
první láska...
To ve vás zůstane navždycky.
Jmenuju se Jesse Sanchez starší
a jsem Markův strýc.
Jeho máma je moje sestra.
A nevěnovala Markovi moc pozornosti.
Tátu neměl
a máma se mu taky moc nevěnovala,
protože...
ho často hlídaly chůvy a příbuzní.
Střídala partnery
a on šel stranou.
Marka to určitě ovlivnilo.
Nevěřil, že na něm někomu opravdu záleží a má ho rád.
Určitě hledal někoho, kdo by ho měl rád,
někoho mimo rodinu.
Carmen využila své tělo,
sex a peníze...
Ona spoušť nezmáčkla,
ale ovládala Marka.
Zobal jí z ruky
a dělal, co chtěla.
Usoudil, že když ho miluje a bere takového, jaký je,
udělá to kvůli ní.
Zmanipulovala ho
a on za to teď platí.
Platí svým životem.
Jednou jsem ve vězení
myslel na Carmen, mámu svýho kamaráda.
Novináři to nepochopili.
Psali, že jsme byli milenci, ale já ji opravdu vnímal víc jako kamarádku.
Kancelář šerifa tvrdila,
že mi nakázala Esequiela zabiít a že jsme si ty prachy chtěli rozdělit.
To se fakt nestalo.
Toho chlápka jsem odrovnal, protože mi řekl, že mě zabije.
A navíc jsem ho neměl rád.
Neříká pravdu.
Těžko říct, proč to někdo dělá
proč po tolika letech za mřížemi.
Pořád říká: „Neměla s tím nic společného.“
Podle mě
se jen snaží
zachovat čestně a nezatahovat do toho nikoho jiného.
Ale to není...
Není čestné chránit někoho, kdo vás zneužil
a zmanipuloval k něčemu takovému.
Jestli to tvrdí ještě dnes,
těžko se to chápe.
Když dodnes říká, že to udělal sám,
prostě to nedává smysl.
Víte, musí
být férový
a říct pravdu.
Protože loajalita a čest
za mřížemi nemají místo.
MARK ARTHUR BYL OBVINĚN Z VRAŽDY PRVNÍHO STUPNĚ
BYL SHLEDÁN VINNÝM A ODSOUZEN K SMRTI
17. PROSINCE 1997
CENTRUM HOUSTONU, TEXAS
V BŘEZNU 1998 POSTAVILI CARMEN FONSECOVOU PŘED SOUD
OBVINILI JI Z TOHO, ŽE SI OBJEDNALA MANŽELOVU VRAŽDU
Jmenuju se Patrick McCann.
Jsem trestní obhájce a byl jsem jedním ze dvou poradců,
kteří Carmen Fonsecovou zastupovali u soudu.
Stát se ji snažil vylíčit
jako zlou a svůdnou organizátorku.
Podle jejich teorie do toho Marka zatáhla
výměnou
buď za sexuální služby,
nebo za část pojistky.
My jsme měli teorii, že Mark Esequiela zabil,
aby dostal jeho ženu, dům a auto.
Nedávalo to vůbec smysl.
Ten příběh, který vykonstruovali,
i když je zajímavý
a možná by se dal hezky zfilmovat, neodpovídal skutečnosti.
Kdyby ho opravdu nenáviděla,
měl by o tom existovat nějaký důkaz
v rodinné historii
a ten neexistuje.
Měli jsme sice důkaz, že manželství nefungovalo,
ale, víte, to platí asi tak
o půlce manželství v téhle zemi.
Kdybyste Carmen znali,
nebyla možná nejchytřejší,
ale zároveň
jí násilí bylo cizí.
3. DUBNA 1998 POROTA SHLEDALA CARMEN FONSECOVOU
VINNOU Z HRDELNÍHO ZLOČINU VRAŽDY
BYLA ODSOUZENA NA DOŽIVOTÍ
Carmen Fonsecová na tom zločinu nenesla vinu.
Myslím, že jeho hnací silou byl Mark.
Rozhodl se, že to bude
šíleně romantický dárek pro Carmen,
že jí daruje nový život a on do něj bude patřit.
Vyfantazíroval si to ale on, ne ona.
Ke každým narozeninám dostávám kresbu.
„Veselej Halloween.“
Má rád Valentýna
i Halloween.
Nevím, proč mi to posílá,
ale vypadá to jako upírka,
která kouše jinou ženskou do prsou.
PO VYNESENÍ ROZSUDKU
MARK ZAČAL NICOLE PRAVIDELNĚ PSÁT
Tři sta padesát dopisů.
Píše mi mnohem častěji než já jemu.
To je mi líto, ale...
já musím taky žít.
On má na psaní víc času než já.
V podstatě vypráví o životě ve vězení.
Věřím,
že dobře vystihuje, jak to tam probíhá,
ale jen z jedné perspektivy.
Je to jeho perspektiva.
19. července 2001
píše: „Tvoje pohledy jsou fajn.
Aspoň mi něco posíláš
a píšeš jednou za týden.
Děkuju.
Můj život by byl fakt příšernej,
nebýt tebe.
Nebuď z toho špatná, vím, že mě máš ráda.“
Zajímavá volba slov.
Říká: „Jsem vážně rád, že ses na mě celý ty roky nevykašlala.
To tam stálo.
To pro mě bylo taky důležité.
Celé ty roky
mi Mark psal
a vyprávěl mi, co ho skutečně
vedlo k Esequielově vraždě.
Napsal mi v podstatě to,
že měl vztah se starší ženou jménem Carmen,
která byla vdaná za mužem jménem Esequiel,
a že se s Carmen nějakou dobu stýkal
a ona otěhotněla
s Markem.
Esequiel to zjistil
a zmlátil ji tak, že v osmém měsíci potratila.
Já to podle těch dopisů vidím tak,
že se chtěl pomstít za vraždu svého dítěte.
Život za život.
KRÁTCE PO VRAŽDĚ
SI DETEKTIVOVÉ VYTVOŘILI VLASTNÍ TEORII
O MOTIVU MARKA ARTHURA
Jmenuju se Kyle Brown.
Vyšetřuju vraždy.
V tom případu jsem byl hlavní vyšetřovatel.
KYLE BROWN ČLEN ŽIVOTA
Během našeho vyšetřování
vraždy Esequiela Fonseca
jsme zjistili,
že jeho vrah Mark Arthur
měl vztah s Esequielovou ženou Carmen.
Esequielova žena Marka přesvědčila,
že když jejího manžela zabije,
dostane
Esequielovo zbrusu nové auto,
bude moct žít v jejich domě,
a bude nadále její přítel, její milenec.
Bude mít přístup do domu,
a Esequiel se mu nebude do ničeho plést.
On bude moct dál žít svůj vymazlený život kriminálníka a bude u nich jako doma.
Ona se chtěla Esequiela zbavit
a šlo o peníze z pojistky.
Měli podrobný plán,
museli to vymyslet spolu.
A víme to proto,
že nám to Mark Arthur řekl.
BRZY PO SVÉM ZATČENÍ
MARK ARTHUR SOUHLASIL, ŽE SI PROMLUVÍ S VYŠETŘOVATELI
Když jsme Marka vyslýchali,
okamžitě nám řekl
všechno, co dělal.
Řekl nám o své motivaci,
o tom, jak si na Esequiela Fonsecu počkal,
a o tom, že k zločinu došlo na něčí žádost.
Kolikrát tě požádala, abys ho zabil?
Tehdy poprvé...
nadhodila, že by jí nevadilo, kdyby ho někdo zabil.
Do té doby
o ničem takovém nemluvila.
Okamžitě to prohlásil za svůj motiv,
že po něm tu vraždu chtěla ona.
Chtěla po něm, aby to udělal, a měl za to dostat odměnu.
O tom není pochyb.
Vlastně
jsem o tom vždycky tak mluvil,
když se o tom někdo zmínil.
Byla to spíš vražda na zakázku,
než zločin z vášně.
Já na to: „Kdy?“ A ona: „Teď.“
Zeptal jsem se: „Víš, kdy končí v práci?“ Řekla: „Končí v 19:00 a jezdí po Beltway.“
Já: „Tak jo.“
Mluvil s námi velmi otevřeně
a přiznal svůj vztah s ženou oběti.
Řekl nám, že to byl plán.
Řekl nám všechno o léčce
na naši oběť a jejího manžela.
Mluvil bez přestání.
Auto jsem obešel a ještě párkrát vystřelil.
Viděl jsi krev?
Viděl jsem průstřel spánku.
Natáhl jsem se
a jednou nohou se opřel vedle auta. Mám dlouhý, hubený nohy.
Seděl jsem jako v sedle.
Posunul jsem mu zadek
a druhou rukou jsem vytáhl peněženku.
Slíbil vám někdo něco?
Rád se vytahoval.
Rád vyprávěl o tom, jaké zločiny spáchal,
skoro jako by to byla známka cti.
Skoro jako by
to z něj dělalo drsňáka.
Říkal to jako by nic.
Říkal: „Chvíli jsem jel v...,
pobavil jsem se,
a teď si půjdu na chvíli sednout,
a potom
mě pustí.“
Nedělal na mě dojem,
že by kohokoliv zachraňoval.
Spíš jsem měl pocit,
že je to člověk,
co lidem bere to, na co má zrovna chuť,
ať to stojí, co to stojí.
PO VÝSLECHU MARK SOUHLASIL, ŽE POMŮŽE SHROMÁŽDIT DŮKAZY PROTI CARMEN FONSECOVÉ
Děkuju.
- Bejby. - No?
Hovor na účet volaného.
MARK CARMEN ZATELEFONOVAL,
ALE NEŘEKL, ŽE POLICIE HOVOR NAHRÁVÁ
K věci. Víš, že jsem to udělal.
- Co? - Ty víš,
že jsem to pro tebe udělal.
Ty toho nakecáš, Marku.
Hodně těch keců jsou lži.
Hele, nezkoušej to na mě,
protože jinak budeš litovat.
Já nic nezkouším.
Nenechám si to pro sebe, to si piš.
Vím, že mě odsud můžeš dostat.
Jak to mám udělat?
Já nevím. Nějak to zařiď.
Nic jsi mi neřekl. Co jim mám říct?
Já nic nevím.
To jsem jim taky řekla.
Nevím, co mám ještě dělat a jak ti pomoct.
Když to posloucháte, je zjevně vinný. Očividně se ji do toho snaží zaplést.
Jí se to nelíbí.
Jakmile mu šlo o krk,
proměnil se
z romantického zachránce v to, co skutečně je, čili
ve zvíře, které nikdy nikdo netrénoval a neučil způsobům.
Hází to na tu ženu
skoro okamžitě, aby získal
nižší trest.
A proto je ta žena dodnes ve vězení.
CARMEN POZDĚJI POLICII ŘEKLA,
ŽE S MARKEM ČEKALA DÍTĚ
A PŘIZNALA, ŽE PŘEDEM VĚDĚLA, CO MÁ V ÚMYSLU
PO VÝNOSU NEJVYŠŠÍHO SOUDU
ŽE MLADISTVÍ PACHATELÉ NESMÍ BÝT POPRAVOVÁNI,
MARKOVI ARTHUROVI V ROCE 2005 ZRUŠILI TREST SMRTI
CARMEN I MARK SI MŮŽOU POŽÁDAT O PODMÍNEČNÉ PROPUŠTĚNÍ V ROCE 2037
MŮJ PASTÝŘ NADE MNOU BDÍ
Myslím, že ho nakonec pustí.
Ale nevím, jestli bude kdy litovat toho, co provedl.
Lituje jen toho, že je ve vězení.
Nikdo,
kdo v srdci nemá lítost,
a tím méně Mark,
by se z vězení
dostat neměl.
Stále ještě uvažuje
jako mladík.
Je to vidět i z jeho dopisů.
A také z nich čiší
uvažování
„Chci to, a proto to dostanu.“
Jenže takhle život nefunguje.
Nemůžete něco chtít,
někdo se vám postaví do cesty, a...
Prásk!
„Postarám se o to a dostanu, co chci.“
Tak to nefunguje.
To se měl naučit už dávno.
Jako mladý kluk byl násilník.
Násilníkem zůstal i ve vězení.
A to neznamená, že až se dostane ven,
najednou už násilník nebude.
A to mě děsí.
Mně by nikdy neublížil.
Ne.
Ne, mně by neublížil.
Určitě ne.
To ale neznamená, že by neublížil lidem kolem mě.
To je děsivé.
Udělal jsem něco špatnýho
a dostal jsem trest.
Udělal jsem to nejhorší, co se dá. Zabil jsem člověka.
Chci
zdůraznit, jak moc jsem se změnil.
Na vězení je dobrý to,
že musíte jen sedět,
dívat se na sebe a hodnotit se,
ptát se, jak se odsud můžu dostat.
Zaprvé musím udělat nějaké změny.
Protože to, co jsem dělal,
mě dostalo až sem.
PO NEZBYTNÉM 90-DENNÍM MEZIDOBÍ POVOLILA TEXASKÁ VĚZEŇSKÁ SLUŽBA
DRUHÝ ROZHOVOR S MARKEM ARTHUREM
Carmen využila své tělo,
sex a peníze.
Ona spoušť nezmáčkla,
ale ovládala Marka.
Zobal jí z ruky
a dělal, co chtěla.
Do jisté míry můžu říct, že moje rodina má pravdu,
protože mi na ní záleželo.
Byla to kamarádka.
Samozřejmě tam byly nějaké citové vazby.
Chtěl jsem, aby se cítila líp.
Když jsem zjistil, že Carmen ublížil, udělal bych cokoliv,
aby se to už neopakovalo.
Lidi, co mi nevidí do života,
myslí, že mezi náma bylo něco velkýho, ale nebylo.
Je to máma mýho kamaráda.
Řekl bych,
jsme byli spíš kámoši než milenci nebo tak.
Párkrát jsme spolu spali,
a pak to skončilo.
Jestli mě poprosila, abych ho zabil? Ne.
Nevím, kdo s tím přišel.
Kolikrát tě požádala, abys ho zabil?
Tehdy poprvé
nadhodila, že by jí nevadilo, kdyby ho někdo zabil.
Do té doby
o ničem takovém nemluvila.
Prohlašoval jsem leccos. Nechal jsem je, aby to nahrávali.
Bylo to ale pod falešnou záminkou.
Namluvili mi,
že když jim pomůžu, pomůžou oni mně.
Že prý dostanu nanejvýš deset let nebo podmínku.
Přál bych si,
abych ve chvíli, kdy mě zatkli, zavřel pusu,
ať se mělo dít cokoliv.
Tyhle věci neměl nikdo slyšet.
Neměli to zneužít proti ní.
Říkali, že nebude potrestána.
Moje žvanění ji dostalo do průšvihu.
Skočil jsem jim na to.
Zničil jsem několika lidem život: sobě, svý rodině, Carmen
a všem, kteří měli jednoho z nás rádi.
Řekl mi,
že se s Carmen nějakou dobu stýkal
a ona s Markem
otěhotněla.
Esequiel to zjistil
a zmlátil ji tak, že v osmém měsíci potratila.
Takže
já to podle těch dopisů vidím tak,
že se chtěl pomstít za vraždu svého dítěte.
Život za život.
Aby bylo jasno.
Esequiel Fonseca zemřel, protože mi vyhrožoval, že mě zabije.
Doplatil na to,
že mlátil mámu mýho kamaráda.
Pokud jde o možnost,
že se to stalo, protože otěhotněla,
no koho by to nenaštvalo?
Nevím, jestli to bylo moje dítě.
Kdyby bylo moje,
jo, to by mě naštvalo.
Možná jsem tu myšlenku měl zasunutou v hlavě.
Nevím jistě, jestli bylo moje, ale kdyby ano, určitě si to zasloužil.
Kvůli tomu bych ho zabil.
Překlad titulků: Marta Bartošková