En ikinä suunnitellut tekeväni niin.
Kunpa en olisi tehnyt niin.
Jos voisin jotenkin perua tekoni, tekisin sen.
Mutten tietenkään voi.
KUOLEMANRANGAISTUS OTETTIIN USA:SSA TAAS KÄYTTÖÖN 1976
SEN JÄLKEEN YLI 8 000 IHMISTÄ ON TUOMITTU KUOLEMAAN MURHASTA
JAKSO KERTOO KUOLEMAANTUOMITUSTA VANGISTA #199042
Olin iloinen kuolemantuomiostani,
koska minua kohdeltiin paremmin kuin kotona.
Toivon vain, ettei se olisi vaatinut uhria.
Rukoilen hänen puolestaan joka päivä ja pyydän Jumalaa varjelemaan häntä.
Tiedän, että hän katselee minua.
NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Tämä on tositarina.
Aloitetaan siitä.
Halusin kapinoida ja aiheuttaa kaaosta.
-Halusin selvittää, kuka tappaa kenet. -Tein valinnan.
Riistin hänen henkensä.
En ikinä suunnitellut tekeväni niin. Kunpa en olisi tehnyt niin.
Tiesin nousevani autosta ja murhaavani ne kaksi miestä.
Hän polvistui edessäni, ja muistan vain, että painoin liipaisinta.
Tapoin heidät molemmat.
Puukotin kuoliaaksi.
PYRO-JOE
RICHLANDIN VANKILA
Joe, voitko viedä tämän paitasi alta?
VUONNA 1987 JOSEPH MURPHY MURHASI 72-VUOTIAAN RUTH PREDMOREN
Olen Joseph Murphy.
Numero 199042.
Olen vankina Ohion vankilassa.
CLAY COUNTY, LÄNSI-VIRGINIA
Mökissämme Länsi-Virginian Clay Countyssa oli tervapaperikatto.
Pelkkää tervapaperia lankkujen ympärillä. Se oli kotimme.
Siinä oli olohuone, keittiö ja makuuhuone kahdeksan hengen perheelle.
Äitini oli 17 sisaruksen perheestä -
ja halusi pois kotoaan,
joten tuli raskaaksi nuorena -
ja nai isäni Jerry Murphyn.
He hankkivat lapsia ilman tuloja tai suunnitelmia.
Meillä ei ollut juoksevaa vettä, sähköä, kaasua eikä puhelinta.
Saimme vetemme purosta.
Virtsasimme ja ulostimme -
kanistereihin, jotka jätettiin pyörimään kotiin.
Isäni oli sellainen, että jos hän ei ollut humalassa,
luulin, että jokin on vialla. Hän oli aina alkoholin vaikutuksessa.
Hän oli väkivaltainen humalassa eikä välittänyt.
Vanhempani pitivät minua jälkeenjääneenä, mutten tiennyt, mitä se tarkoitti. Luulin,
että se liittyi siihen, millainen olin.
Äitini sai sosiaaliturvarahaa henkisestä jälkeenjääneisyydestä.
En saanut leikkiä sisarusteni kanssa. Äitini sanoi, että olen sairas -
ja jos he leikkivät kanssani, hekin sairastuvat.
He eivät saaneet puhua tai leikkiä kanssani,
joten olin aina yksin.
Mutta silloin tällöin siskoni vohki keittiöstä omenasosepurkin,
rikkoi sen kiveä vasten ja syötti minua, koska äitini ei antanut ruokaa.
Siskoni piti huolen siitä, etten nääntynyt kuoliaaksi.
Nukuin yleensä äitini sängyn päässä.
Sänkyyn sidottuna. Luulin, että se oli normaalia.
Jossain vaiheessa sosiaalityöntekijä toi minulle vaatteita -
ja suuren kirstun niitä varten. Kotona äitini teki kuten aina.
Hän antoi kaiken muille lapsille, jotta he näyttäisivät hyvältä koulussa.
Hän laittoi kirstun sänkynsä päätyyn ja minut sen sisään,
jotten voisi lähteä ulos öisin enkä juosta ympäriinsä.
Hän ei tiennyt, että siinä oli mukavampi nukkua.
Sosiaalityöntekijä kävi kotonani usein ja varmisti, että olin kunnossa.
Kerran äitini hakkasi minut pahoin, ja selkäni ja jalkani olivat verillä.
Hän sanoi isälleni: "Korjaa asia.
Muuten sosiaalityöntekijä näkee sen huomenna ja vie Joeyn pois,
emmekä saa rahaa."
Isäni sanoi korjaavansa asian ja vei minut ulos.
Hän sitoi minut joustinpatjaan -
ja sitten kasteli minut polttoaineella ja sytytti tuleen.
Kiljuin täyttä kurkkua, koska se poltti.
JOSEPHIN SOSIAALITYÖNTEKIJÄ NÄKI PALOHAAVAT JA VEI HÄNET SAIRAALAAN
HÄNET LUOVUTETTIIN MYÖHEMMIN HOITOON
Varttuessani olin 17 eri laitoksessa neljässä eri osavaltiossa.
Minua käytettiin hyväksi seksuaalisesti aina siirtyessäni uuteen laitokseen.
Luulin, että kaikilla oli sama ongelma.
Olin onnellinen niissä laitoksissa,
koska sain ruokaa ja vaatteita.
Minua ei hakattu päivittäin, ja sain syötyä.
Asuin niissä jonkin aikaa.
Sitten tuomari luovutti minut takaisin vanhemmilleni.
KUN JOSEPH ASUI LAITOKSESSA PENNSYLVANIASSA,
MUU PERHE MUUTTI OHION MARIONIIN ILMAN HÄNTÄ
Perheeni ei ikinä ollut yhteydessä yhteenkään laitoksistani.
He muuttivat kertomatta minulle.
KUN JOSEPH VAPAUTETTIIN,
SOSIAALITYÖNTEKIJÖIDEN PITI ETSIÄ MURPHYN PERHE LUOVUTUSTA VARTEN
Kun muutimme Marioniin,
kotonamme oli ensi kertaa kylpyhuone.
Se oli kiva kaupunki.
Usein öisin vaelsin kaduilla saadakseni mielenrauhan kaltoinkohtelulta.
Kerran äitini uhkasi piestä minut,
ja vahingossa sytytin vaatekasan tuleen.
Tuli levisi keittiöön, ja sitten seinä oli liekeissä.
Paikalle tuli paloautoja ja poliiseja. Sireenit soivat ja valot vilkkuivat.
Meidän piti asua toisaalla, ja tajusin, että äitini unohti piestä minut.
Opin pienenä, että jos sytytän tulipalon, minua ei piestä.
Sen jälkeen taisin joutua laitokseen,
jossa testien perusteella olin pyromaani.
Mutta niin ei ollut.
Kukaan ei tiennyt, miksi sytytin tulipaloja.
VUONNA 1987 JOSEPHIN SISKO DREMA JOUTUI SAIRAALAAN JÄÄTYÄÄN JUNAN TIELLE
PERHEELLÄ EI OLLUT VARAA SAIRAALAKULUIHIN
Lankoni sanoi, että jos saamme hänet Columbuksen sairaalaan,
hän selviää elossa, koska siellä saa parempaa hoitoa.
Lankoni keksi, että meidän pitää vohkia jotain -
ja juosta vain ulos sen kanssa. Hän valitsi kohteeksi -
videonauhurin.
Sanoin: "Tiedän, kenellä on sellainen."
-"Kenellä?" -"Ruth Predmorella."
Rouvalla, jota olimme auttaneet aiemmin.
Menimme Ruthin talolle.
Lankoni pyrki sisään takaovesta ja minä etuovesta.
Ajattelin, että rouva voi kuulla meidät ja soittaa poliisille.
Otin veitsen taskustani ja leikkasin puhelinlinjan talon vieressä.
Kun palasin kuistille oven luo,
Ruth Predmore oli siellä ja huusi: "Mitä teet? Pois sieltä!"
Se säikäytti minut, joten pelokkaana huitaisin veitsellä ja karkasin.
Kahta tuntia myöhemmin palasin sinne.
Kävelin todella hitaasti ja pelokkaana. En tiennyt, mitä odottaa.
Avasin etuoven todella hitaasti ja näin hänen ruumiinsa lattialla.
Olin peloissani,
mutta minun piti yhä auttaa siskoani.
Siksi menin sisään taloon,
hain jotain uskoakseni arvokasta ja poistuin takaovesta.
JOSEPH VARASTI PÄÄLLYSTAKIN, KÄSILAUKUN JA KOLIKKOKULHON
HÄNET PIDÄTETTIIN 48 TUNNIN KULUESSA JA SAI SYYTTEEN TÖRKEÄSTÄ MURHASTA
LANKO EI IKINÄ SAANUT MINKÄÄNLAISTA SYYTETTÄ
Rouva Predmore ei olisi ikinä saanut kuolla takiani.
Hän oli kiltti, välittävä ja antelias ihminen,
ja kadun tekoani suuresti. Niin ei olisi saanut käydä.
Oikeudenkäynnissä eri sosiaalityöntekijät tulivat antamaan todistajanlausuntonsa.
Silloin tajusin, ettei kokemani ollut normaalia eikä oikein.
Saisin kuolemantuomion edes tietämättä, miltä todellinen perhe tuntuu.
Kaupunkia kutsutaan Pikku-Chicagoksi,
koska Chicagossa on paljon huumeita ja jengejä.
Marionissa on käynyt samalla tavalla.
Tässä baarissa minulta lyötiin hampaat kurkkuun.
Rouva Predmore, jonka hän tappoi, asui tässä.
Tuossa pienessä talossa.
Olen Michael Murphy, Joey Murphyn veli.
Kuudesta lapsesta nuorin.
Kun muutimme Länsi-Virginiasta Marioniin, maailmamme muuttui.
Länsi-Virginiassa oli heinähattuja.
Täällä on monenlaisia ihmisiä, joita ei Länsi-Virginiassa näe.
Meitä kiusattiin aina aksenttimme takia -
tai koska meillä ei ollut siistejä kenkiä eikä vaatteita.
Isäni oli alkoholisti.
Kun hän ei saanut alkoholia, hän meni kylpyhuoneeseen -
ja siemaili spriitä. Siitä tuli sairas olo, mutta hän jatkoi.
Saatoimme ostaa satasella mikroaaltouunin, ja seuraavana päivänä se vaihtui -
parin dollarin viinipulloon.
Joey oli rauhaton lapsi.
Hän joutui pulaan, kun varasti tai muuta.
Hänet passitettiin pois puoleksi vuodeksi tai vuodeksi kerrallaan.
Halusin, että hän pysyy kotona, muttei pysynyt.
Hän sytytti tulipaloja ja tappoi koiran.
Hän tappoi koirani Snoopyn Länsi-Virginiassa.
Hän heitti sen auton eteen. Kerran kipusin vuorta ylös,
ja hän oli ripustanut koiran roikkumaan. Hänet piestiin siitä hyvästä,
mutta se ei hetkauttanut. Hän ei itkenyt, vaan sanoi vain jatkavansa.
Marionissa sattui useita tulipaloja.
Rakennuksia poltettiin maan tasalle.
Sanomalehdissä kerrottiin Marionin tuhopolttajasta, joka oli hän.
Minulle on sanottu,
että lapsena pidin karkista -
ja hän tulesta.
Joey kysyi minulta: "Miten ryöstäisit jonkun?"
Sanoin, että jättäisin vain oveen lapun, jossa lukee: "Jätä rahasi paperipussiin."
Hän teki niin. Hän jätti rouvalle lapun, jossa pyysi rahaa paperipussissa.
Rouva ei tehnyt niin, joten Joey tappoi hänet.
En voi kuvitella, miten kurkun viiltäminen yllättää.
Rouva oli kiva minua kohtaan. Joka viikko ajoin hänen nurmikkonsa -
ja tein lumityöt. Hän maksoi siitä, että kannoin hänen ostoskassinsa.
Hän oli kuin mummi minulle, ja kun se tapahtui,
en tiennyt, mitä tehdä. Rakastin häntä, ja veljeni teki sen.
On vaikea käsitellä asia,
kun kyseessä on oma veli ja nainen, joka on kuin mummi.
Olen Wayne Creasap,
eläkkeellä oleva Marionin poliisi.
Kun selvitimme, mitä talosta oli viety,
ja haravoimme naapuruston läpi, nimi tuli nopeasti tietoomme.
Joe Murphy oli tunnettu nimi Marion Countyn lainvalvojille.
Monet poliisit kutsuivat häntä Pyro-Joeksi.
Nuorempana hän tykkäsi leikkiä tulella.
Hän tunnetusti sytytti tuleen pieneläimiä.
Pieniä varkauksia. Hänellä oli tapana joutua pulaan.
Joseph Murphy asui parin talon päässä rouva Predmoresta.
Hän oli kirjoittanut viestin rouva Predmorelle -
päivää ennen ruumiin löytymistä.
SINULLA EI OLE PUHELINTA. HALUAN RAHASI.
Viestissä luki osapuilleen: "Jätä rahasi ulos tai tapan sinut."
"EI RAHAA...
"EI ELÄMÄÄ...
"TÄNÄÄN KLO 20"
Kun rahaa ei herunut, hän teki uhkauksestaan totta.
En ole nähnyt näitä aikoihin.
Voin yhä kuvitella hänet makaamassa lattialla.
Se on mielessäni ikuisesti kuin valokuva.
Rikos oli todella kamala.
En usko, että Joey satutti häntä vahingossa -
yllättyessään.
On selvää, että Joey seisoi hänen takanaan.
Viilto hänen kurkkuunsa oli niin syvä,
että pää oli lähes irti. Se oli hädin tuskin kiinni vartalossa.
Vaatii paljon voimaa seisoa toisen takana,
iskeä veitsi kurkkuun ja viiltää sen ympäri.
VALAMIEHISTÖ YKSIPUOLISESTI PITI MURPHYA SYYLLISENÄ
TUOMIO OLI MÄÄRÄ LANGETTAA 14. SYYSKUUTA 1987
En tuntenut sympatiaa Joeta kohtaan.
Häntä yritettiin auttaa vuosia lastensuojelussa.
Hänet yritettiin ohjata pois rikollisista toimista.
Häntä ja perhettä autettiin.
Apua saa vain, jos sitä haluaa.
TUOMITSEMISESSA OLI PÄÄTETTÄVÄ, ANSAITSIKO MURPHY KUOLEMANTUOMION
TUOMION "KAIKISTA PAHIMMILLE"
Olen Linda Richter,
tuomion lieventämisen asiantuntija Ohion osavaltiossa.
Työni on selittää, kuinka jonkun tausta voi vaikuttaa karmeaan rikokseen.
Näytän valamiehistölle, että tekijä on ollut uhri -
pitkään ennen tekoaan.
Joeylla oli yksi köyhimmistä -
ja tunteellisesti halvaantuneimmista näkemistäni taustoista.
Koti oli kamalan epäsiisti. Torakoita, eläimiä, eläinten jätöksiä...
Siellä haisi. Puhun nyt Marionista. Paikka oli heille aiempaa parempi.
Perheen juuret ovat -
Länsi-Virginian eteläosassa, joka on todella köyhää aluetta.
Otimme kuvia, jotta muut ymmärtäisivät,
että kyseessä oli pelkkä tervapaperihökkeli.
En ole ikinä kokenut enkä nähnyt vastaavaa köyhyyttä.
Meitä auttanut psykologi ajatteli,
että Joeyssa esiintynyt raivo, tulipalot ja eläinten tappaminen -
viittaavat seksuaaliseen hyväksikäyttöön.
Se yleensä aiheuttaa paljon raivoa -
ja johtaa impulsiivisiin ja huonosti ajateltuihin murhiin.
VAIN KAHDEKSAN TUNNIN HARKINNAN JÄLKEEN -
VALAMIEHISTÖ SUOSITTELI JOSEPH MURPHYLLE KUOLEMANTUOMIOTA
Olin järkyttynyt, kun valamiehistö päätyi kuolemantuomioon.
Minusta Joey ei ollut yksi pahimmista. Hän ansaitsi joutua vankilaan,
mutta minusta hänen henkensä riistäminen -
vain tekisi hänestä uhrin vielä kerran kaameasta rikoksestaan huolimatta.
Ensimmäinen minua seksuaalisesti hyväksikäyttänyt -
oli musta mies Clay Countyssa.
Hän teki alkoholia alueen asukkaille. Hän valmisti pontikkaa.
Isäni tykkäsi mennä sinne ja juoda itsensä humalaan.
Kerran hän otti minut mukaansa.
Menimme bussiin, joka oli hylätty tien sivuun.
Siellä pontikkaa valmistanut Al asui.
Isäni vei minut sinne ja halusi alkoholia. Al sanoi, ettei hänellä ole.
Isäni sanoi: "Voit olla poikani kanssa,
jos annat alkoholia."
Al vei minut bussin perälle, jossa oli patja. Hän riisui minut.
En miettinyt siitä mitään.
Sitten hän riisuutui, asetti minut patjalle, nousi päälleni -
ja raiskasi minut anaalisesti. Kiljuin isälleni: "Auta, hän satuttaa!"
Isäni vain joi alkoholiaan ja teeskenteli, ettei kuullut.
Sitten Al ähkäisi kuin sika ja nousi pois päältäni,
ja juoksin bussista kotiin alasti. Matkaa oli lähes kilometri.
Kun tulin perille, huusin: "Auta, äiti!"
Hän tuli kuistille ja kysyi: "Mikä hätänä?"
Sanoin: "Hän satutti minua." Äiti vei minut sisään ja pieksi minut,
koska luuli, että leikkiessäni joessa viilsin itseäni lasilla -
ja sen takia pakarani ja jalkani olivat veressä.
Olin sen sattuessa kuusivuotias.
Olen kuullut tuon tarinan.
Se saa yhtä surulliseksi kuin ensimmäisellä kerralla.
En voi kuvitella, miltä tuntuu,
kun joutuu sen ihmisen pettämäksi, jonka on tarkoitus suojella ja rakastaa.
Pelkän pontikan takia.
Kun traumatisoituu noin lapsena,
turvallisuuden, suojan ja ihmisyyden tunne -
tuhoutuu.
En tiedä, miten kukaan -
niin nuorena jotain noin väkivaltaista kokenut -
voi suhtautua maailmaan normaalisti.
Silloin maailma ei enää ole normaali, vaan vihamielinen ja pelottava paikka.
JOSEPH MURPHY VIETTI SEURAAVAT 24 VUOTTA KUOLEMAANTUOMITTUNA -
YKSIN SELLISSÄÄN 23 TUNTIA VUOROKAUDESSA
Olen Kathryn Sandford, kuolemaantuomittujen julkinen puolustaja.
Puolustan asiakkaitani murhatapauksissa.
MURPHYN MUUTOKSENHAUT OIKEUDESSA HYLÄTTIIN,
JA KATHRYN SANDFORD SAI HÄNEN TAPAUKSENSA 1997
Tässä on viisi laatikkoa ehkä 15:stä. Nämä ovat vasta Joeyn juttuja.
En ollut lukenut yhtä kamalista taustoista.
Siitä, mitä hän koki -
ja kuinka kamala tilanne oli.
Ei ole epäilystäkään, etteikö Joey ollut murhaaja.
Emme yrittäneet uusia oikeudenkäyntiä, vaan saada uuden tuomion.
Uskon, että jotakuta sellaista kokenutta ei voida tuomita samoin kuin muita.
Siinä on ero.
HELMIKUUSSA 2011 JOSEPH MURPHYN TELOITUSPÄIVÄMÄÄRÄ PÄÄTETTIIN
HÄNEN VIIMEINEN TOIVONSA OLI ANELLA ARMOA OSAVALTION KUVERNÖÖRILTÄ
Aloimme anelun työstämisen 8-10 kuukautta ennen teloituspäivämäärää.
Muistan miettineeni, että jos hänet teloitettaisiin,
en tiedä, voisinko jatkaa tällä alalla.
Ajattelin, että silloin oikeutta ei olisi.
Tuossa olen lasit päässä.
Buddy ruutuhousuissaan. Oikealta nimeltään Jerry.
Drema, Darris, David, äiti ja Joey.
Äiti antoi vyöstä tai kepistä.
Silloin 70-luvulla kaikkia taidettiin rangaista niin.
Piti ottaa opikseen.
Monia lapsia -
ei rangaista, ja käytöksessä näkee suuren eron -
verrattuna ihmiseen, jota rangaistaan.
Mutta Joeysta en osaa sanoa.
Muistan, että hän kertoi tarinoita.
Suurin osa niistä ei ole totta, mutta osa on.
Isäni sanoi korjaavansa asian ja vei minut ulos.
Hän sitoi minut joustinpatjaan -
ja sitten kasteli minut polttoaineella ja sytytti tuleen.
Kiljuin täyttä kurkkua, koska se poltti.
Muistan, kun hän paloi. Kaikki olivat olohuoneessa.
Hän oli makuuhuoneessa. Häntä ei sidottu. Hän sytytti itsensä tuleen.
Kukaan ei ollut mukana. Hän pelästytti kaikki,
ja äiti vei hänet teho-osastolle. Muistan kuitenkin selkeästi,
että hän on väittänyt noin oikeudenkäynnistä asti.
Hän puolusteli itseään välttyäkseen kuolemantuomiolta.
Isäni vei minut sinne ja halusi alkoholia.
Al sanoi, ettei hänellä ole.
Isäni sanoi: "Voit olla poikani kanssa,
jos annat alkoholia."
Totuus ei liittynyt häneen.
Isäni vei Darrisin Charlestoniin, ei Alin luo,
ja myi hänet ilotalolle,
jätti hänet sinne ja palasi kotiin.
Joey sekoitti päässään sen,
että isä vaihtoi Darrisin viiniin tai viskiin. Ei Joeyta.
Hän yhdistää kaksi tarinaa toisiinsa ja väittää sen tapahtuneen itselleen.
Mutta isä myi Darrisin saadakseen viskiä.
Jos nämä tarinat ovat totta,
häntä käy sääliksi entistä enemmän.
Surettaa, sillä hän on veljeni ja minulle rakas.
En olisi kestänyt sitä itse. Minäkin olisin satuttanut jotakuta.
Olen Michael Gelbort, kliininen neuropsykologi.
Olin mukana Joey Murphyn tapauksessa,
koska hänen asianajajansa Kathy Sandford halusi arvioida hänen käytöksensä.
Joey voi testeissä näyttää melko normaalilta,
mutta hienovaraisemmin katsottuna ja monimutkaisemmat ongelmat huomioiden -
sadasta ihmisestä älykkyysjärjestyksessä hän olisi jonon perällä.
Hän kertoi tarinoita isästään,
joka oli ilmeisesti huomattava rappioalkoholisti -
ja lainasi Joeyta muille saadakseen alkoholia.
Kaikki Joeyn kertoma ei mene minulle aivan täydestä.
Toisaalta kertomus oli yhdenmukainen ja sopii hänen käytökseensä,
joten uskon sen olevan lähellä todellisuutta.
Voin melko varmana sanoa, että hän koki sellaista hyväksikäyttöä.
On itse asiassa yleistä,
että perheenjäsenet kuvailevat menneen eri tavoin.
Olisi eri asia,
jos Joeyn veli kiistäisi sen ja sanoisi, ettei isä ollut sellainen,
mutta veli sanoi, että niin kävi, muttei Joeylle.
Sen perusteella isä voisi tehdä niin.
Joeyllekin saattoi käydä niin silloin.
Ainakin veli vahvistaa sen, että isä voisi tehdä niin.
Kyse ei ole siitä, sääliikö henkilöä,
vaan siitä, ettei hän ehkä kasvatuksestaan johtuen -
pystynyt parempaan.
Olen sitä mieltä, että syntyessä lähdetään puhtaalta pöydältä -
ja ympärillä olevilta saatu oppi määrää paljolti sen, mitä tuleman pitää.
Hän ei ole psykopaatti.
Hän ei pyri tappamaan ihmisiä.
Hän oli itse uhri monin tavoin.
Monet sanovat, että hän oli uhri, muttei saisi tappaa.
Hänen taustansa eivät saaneet häntä tappamaan -
eivätkä saman kokeneet välttämättä tapa ketään,
mutta se on selvästi todennäköisempää. He eivät niin vain välty ongelmilta -
eivätkä käyttäydy sosiaalisesti hyväksyttävästi.
He ovat lähempänä reunaa, ja osa putoaa reunan yli.
Hän putosi.
TOHTORI GELBORTIN VIIMEISTELTYÄ ANALYYSINSA -
MURPHYN ANOMUSPÄIVÄMÄÄRÄKSI PÄÄTETTIIN 15. SYYSKUUTA, 2011
Materiaalit olivat valmiina esitettäviksi Joeyn anomuksessa,
muttei voi ikinä tietää, mitä lautakunta suosittelee -
tai mitä kuvernööri päättää.
Joitain vuosia aiemmin luin artikkelin,
jossa sanottiin, ettei uhrin sisarentytär ollut kuullut, oliko Joey pahoillaan.
Päätin olla yhteydessä sisarentyttäreen. Hän tapasi Joeyn -
ja puhuivat syyllisen ja uhrin sukulaisen välisiä.
Jos saisimme uhrin sukulaisen sanomaan, ettei tue toimeksiantajamme teloitusta,
se olisi iso juttu. Näin ollen julkinen puolustaja -
pyysi jotakuta kuvaamaan rouva Kavanaghia.
Saimme videon anomusta edeltävänä iltana.
Kun tapasin hänet, odotin tapaavani kylmäpäisen rikollisen.
Mutta kuultuani Joeyn aiemmasta elämästä -
ja hyväksikäytöstä -
tuntui siltä, että oikeusjärjestelmämme petti hänet täysin.
Niin kuin se petti myös tätini.
Kun rouva Kavanagh tapasi Joeyn, hän oli teloituksen puolesta,
mutta tapaamisen aikana hän muutti mielensä.
-Haluatko, että Joey teloitetaan? -En.
-Mikset? -Minusta hän on todella katuvainen.
Minusta hänestä voi vielä olla hyötyä jossain.
Tahdon lautakunnan tietävän, kuinka vihainen olen järjestelmän takia.
Ja sen, mitä se teki suvulleni.
Kuten myös Joeylle ja hänen suvulleen.
Joey ei ole ainoana ollut kuolemaantuomittuna 25:tä vuotta.
Minäkin olen sukuineni.
Tapaamiseni Peg Kavanaghin, uhrin sisarentyttären, kanssa -
oli todella tunteellinen.
ENSIMMÄISESTÄ HAASTATTELUSTA KYMMENEN VIIKKOA MYÖHEMMIN -
JOSEPH MURPHY SUOSTUI KERTOMAAN LISÄÄ
Aloimme molemmat itkeä, ja hän sanoi: "Vanhempiesi pitäisi olla vankilassa."
Syleilimme toisiamme.
Se oli todellinen anteeksiannon halaus,
joka sai itkemään vielä enemmän.
Hän auttoi lieventämään kuolemantuomioni.
SYYSKUUN 26. PÄIVÄNÄ 2011 KUVERNÖÖRI JOHN KASICH -
LIEVENSI MURPHYN KUOLEMANTUOMION ELINKAUTISEEN ILMAN EHDONALAISTA
Elämääni oli jäljellä 30 päivää.
Olin eristäytyneenä kaikista.
Vankilanjohtaja sanoi: "Murphy, tuli uutisia."
-"Mitä nyt?" -"Kuvernööri lievensi tuomion."
Teki mieli kaatua maahan ja itkeä.
Hän sanoi: "En halua halata." Sanoin: "Hyvä on."
Hän kysyi, soitanko asianajajalleni, ja pakko se oli.
Kuulosti siltä,
että Ohion julkisen puolustajan toimisto oli täynnä juhlijoita.
Asianajajani sanoi: "Vihdoin. Tämä oli taistelun arvoista."
Se oli yhtä tunteellista hänelle, koska hän taisteli lievennyksen eteen.
Oli todella tunteellista, että ihmiset lopulta välittivät.
MURPHY SIIRTYI KUOLEMAANTUOMITTUJEN OSASTOLTA -
RICHLANDIN VANKILAN TAVALLISELLE OSASTOLLE
Usein kävelen vankilan pihalla,
katson taivaalle, kävelen nurmikolla ja kiitän Jumalaa siitä, että olen elossa.
Pystynkö jotenkin vaikuttamaan?
Nyt minulla on elämä,
joten tilaisuuden saatuani teen kaikkeni -
sen eteen, että saan aikaan jotain rakentavaa ja merkitsevää.
Ystävystyn vankien kanssa, kuulen heidän ongelmiaan ja yritän auttaa.
JOSEPH MURPHY JA VANKILAN PAPISTO
Hei, Duf.
Tämä on kissamme Duf.
Nimi tulee Andy Dufresnesta Shawshank Redemptionista.
Pelastimme sen, kun se oli nelipäiväinen ja lähes jäätynyt kuoliaaksi.
Se tykkää olla hartioilla.
Moni saa lievitystä stressiin ja vihaan leikkimällä ja olemalla sen kanssa.
Tuntuu hyvältä leikkiä kissan kanssa tai katsella, kun se on ulkona -
ja leikkii ruohossa tai jahtaa lintuja.
Jos ikinä vapaudun vankilasta, se tapahtuu Jumalan tahdosta,
mutta olen tyytyväinen elämääni vankilassa,
koska olen tottunut siihen.
Hyväksyn rangaistukseni. Kelpuutan sen.