‫אני מרגישה שעליי לספר את הסיפור שלי,‬ ‫כי אני לא מרגישה כמו רוצחת.‬
‫הייתי פשוט ילדה קטנה ופגועה‬
‫שכאבה מאוד.‬
‫אני לא בן אדם רע. רק עשיתי טעות.‬
‫- מדי שנה בארצות הברית -‬
‫- מעל 8,000 איש מורשעים ברצח -‬
‫- מתוכם, פחות מעשרה אחוזים הן נשים -‬
‫- זה סיפורה של אסירה מספר #1218896 -‬
‫זה יכול היה להיות אחרת.‬
‫יכולתי ללכת משם,‬
‫כי זה לא בסדר לקחת חיים של בן אדם.‬
‫ואם יכולתי להחזיר את הגלגל לאחור,‬ ‫הייתי עושה את זה.‬
‫כן, כי...‬
‫זו הייתה טעות.‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫זה סיפור אמיתי.‬
‫ככה התחלתי.‬
‫רק רציתי למרוד, רציתי לגרום למהומה.‬
‫הבטתי בו. נראה מי יהרוג את מי, אה?‬
‫קיבלתי החלטה.‬
‫לקחתי את חייו.‬
‫זה משהו שמעולם לא התכוונתי לעשות.‬ ‫הלוואי שלא הייתי עושה את זה.‬
‫ידעתי שאצא מהמכונית הזו‬ ‫וארצח את שני הגברים האלה.‬
‫כשהוא כרע ברך לפניי,‬ ‫אני רק זוכר שלחצתי על ההדק.‬
‫הרגתי את שניהם.‬
‫דקרתי אותם למוות.‬
‫- לחצות את הקו -‬
‫- מתקן כליאה "צ'יליקוטה",‬ ‫ליבינגסטון, מיזורי -‬
‫- אזור מוגבל, הכניסה לאנשי צוות בלבד -‬
‫שמי קאוונה פלנוי.‬
‫אני כלואה כבר עשר שנים על ירי.‬
‫- בתשעה במרץ 2010 -‬
‫- קאוונה פלנוי ירתה בחסן עבאס‬ ‫ופצעה אותו אנושות -‬
‫- קנזס סיטי, קנזס -‬
‫נולדתי בקנזס סיטי, קנזס.‬
‫גדלתי במעמד הביניים והיה לי כל מה שרציתי.‬
‫לא היה חסר לי כלום.‬
‫אימא שלי הייתה רועה רוחנית.‬
‫נהגתי לעזור לה בכנסייה שלה,‬
‫ועזרתי לה לשיר ולנקות את הבית.‬
‫אהבתי את האימא הגדולה שלי.‬
‫אני בתה של אימא גדולה.‬
‫הכול התחיל להיהרס כשהלכתי לחטיבה.‬
‫- כנערה, קאוונה פלנוי הייתה קורבן‬ ‫למספר תקיפות מיניות -‬
‫הייתה לי מערכת יחסים לא יציבה עם ילד אחד,‬
‫הוא הפיל אותי‬
‫והרים לי את החולצה.‬
‫הוא התחיל ללקק את השדיים שלי.‬
‫עברתי סוגים רבים של התעללות.‬
‫איבדתי את החלק הכי טוב שבי.‬ ‫איבדתי את הבתולין.‬
‫איבדתי תקווה. איבדתי את הכבוד העצמי שלי.‬ ‫ואני מרגישה שאיש לא נענש על כך.‬
‫הם פשוט...‬
‫קיבלו נזיפה. שום דבר חמור.‬ ‫הצדק לא נעשה איתי.‬
‫הייתי אבודה מאוד ומבולבלת‬
‫ורציתי לשאול את אלוהים למה זה קרה לי.‬
‫ואז הפכתי לילדה קטנה ממורמרת וכועסת.‬
‫לקחו אותי לייעוץ.‬
‫כשאני מדברת על זה, אני מתחילה לכעוס,‬
‫כי זה מחזיר אותי לאירועים שקרו בעבר.‬
‫נתנו לי תרופות וישנתי כל הזמן.‬
‫איך זה עזר לבעיות שלי בדיוק?‬
‫התחלתי להשתמש בסמים ובאלכוהול‬ ‫כדי להקהות את המחשבות,‬
‫אבל לא את הלב.‬
‫הרגשתי שאני חיה בגיהינום.‬
‫הייתי בת 16, כמעט בת 17,‬
‫כשילדתי את הבן שלי.‬
‫זה היה הדבר הכי יפה בעולם,‬
‫כי הרגשתי שהבן שלי יהיה הגבר היחיד‬
‫שבטח לא יפגע בי בחיים.‬
‫הייתי צריכה לומר: "לא עוד" לפגיעות ולכאב,‬
‫כי עכשיו התפקיד שלי היה להגן עליו.‬
‫אז אם לא יכולתי להגן על עצמי,‬ ‫איך יכולתי להגן על בני?‬
‫ואז חשבתי שאם אמצא לעצמי חבר,‬
‫יהיה מישהו שיוכל להגן עליי.‬
‫וגם זה לא הצליח.‬
‫כשהוא התחיל לשתות ולעשן יחד איתי,‬
‫הוא התחיל להשתגע.‬
‫הוא היה דוחף אותי,‬
‫והיה מתעלל בי הרבה.‬
‫הוא הרביץ לי חזק כל כך שאיבדתי הכרה,‬ ‫והיו צריכים להבהיל אותי לביה"ח.‬
‫וכשהייתי בבית החולים‬
‫השוטרים שאלו אם אני רוצה להגיש תלונה.‬
‫סירבתי, כי מה הוא כבר היה מקבל?‬ ‫מאסר על תנאי?‬
‫אחרי שזה קרה הייתי מפוחדת‬ ‫והתקשרתי לבן דוד שלי.‬
‫סיפרתי לו מה קרה.‬
‫הוא אמר שיש אקדח למכירה.‬
‫והוא אמר שהוא עלה 100 דולר, אז קניתי אותו.‬
‫לקחתי את האקדח איתי לכל מקום.‬
‫הוא תמיד היה בתיק שלי.‬
‫באותו זמן גרתי ברחוב 78 פינת סטייט,‬ ‫בקנזס סיטי, קנזס,‬
‫ברחוב שלי הייתה חנות משקאות‬ ‫שבה פגשתי את חסן.‬
‫נסעתי לשם כדי לקנות אלכוהול.‬
‫והאיש שהיה בדלפק אמר שהוא יודע‬ ‫שזו לא התעודה המזהה שלי.‬
‫ושאני אוכל לקבל את האלכוהול‬ ‫אם אצא לדייט עם חסן,‬
‫כי הוא מחפש חברה.‬
‫אז הסכמתי ללכת לדייט.‬
‫ביום של הדייט השארתי את הבן שלי‬ ‫בבית של אימא שלי.‬
‫ואימא שלי לא רצתה שאלך לשום מקום.‬
‫היא אמרה שהיא מרגישה שמשהו רע עומד לקרות.‬
‫אמרתי, "אימא, זה בסדר. הכול יהיה טוב."‬
‫חסן אסף אותי מהבית שלי.‬
‫יצאתי והוא אמר שהוא לוקח אותי‬ ‫ל-"גולדן קוראל".‬
‫עלינו על הכביש המהיר.‬
‫בזמן שנסענו, אמרתי:‬ ‫"אנחנו נוסעים כבר הרבה זמן."‬
‫והוא אמר: "כן, בא לי לנסוע הביתה ולהתקלח."‬
‫אז חשבתי לעצמי...‬
‫בתור מישהי שעובדת בעצמה,‬
‫כשאני חוזרת מהעבודה גם אני אוהבת להתקלח.‬
‫אז גיליתי הרבה הבנה.‬
‫- הם נסעו מקנזס סיטי, קנזס,‬ ‫חצו את קו הגבול -‬
‫- ‬‫ונכנסו למחוז פלאטה, מיזורי -‬
‫- מחוז פלאטה, מיזורי -‬
‫כשנכנסתי לבית,‬
‫הוא שאל אם אני רוצה לשתות קצת הנסי.‬ ‫אמרתי שכן.‬
‫ואז הוא נתן לי משהו שבכלל לא הכרתי,‬
‫והוא אמר שזה PCP.‬
‫אז ניסיתי את זה.‬
‫כשהוא יצא מהמקלחת,‬
‫הוא היה ערום לגמרי.‬
‫הוא לבש קונדום.‬
‫והוא אמר לי שאני חייבת לו‬
‫על האלכוהול ועל כל השאר.‬
‫והוא אמר לי שאני חייבת למצוץ לו‬ ‫ולשכב איתו,‬
‫או שהוא לא ישחרר אותי.‬
‫אמרתי לו, "בבקשה, לא.‬
‫בבקשה, תן לי לחזור הביתה.‬
‫תן לי לחזור הביתה לבן שלי."‬
‫והוא אמר: "לא, את נשארת איתי."‬
‫והאיש הזה היה...‬
‫בגובה של שני מטרים,‬
‫90 ק"ג.‬
‫ובפנים הבנתי שאין לי סיכוי‬ ‫לברוח מהאיש הזה.‬
‫אז...‬
‫הוא נשכב, ו...‬
‫כשהוא נשכב, ניסיתי לעבור לצד השני.‬ ‫הוא אמר "לא".‬
‫אז בהזדמנות הראשונה‬ ‫הוצאתי את האקדח מהתיק שלי.‬
‫עצמתי את העיניים ויריתי.‬
‫אחרי שיריתי, הוא רץ אליי.‬
‫וכשהוא רץ אליי, חשבתי...‬
‫כשצפיתי בסרטים בתור ילדה,‬
‫ראיתי שאחרי שיורים,‬ ‫אי אפשר לזוז לשום מקום.‬
‫אבל לא, הוא רץ אחריי‬ ‫ואמר לי לתת לו את האקדח.‬
‫טרקתי את הדלת וניסיתי...‬
‫הוא ניסה למשוך את הדלת.‬
‫לכיוון הזה.‬
‫יריתי דרך הדלת ואמרתי: "בבקשה, תפסיק."‬
‫אחרי זה יצאתי בריצה.‬ ‫לקחתי את המפתחות לאוטו שלו,‬
‫והוא עדיין רדף אחריי.‬
‫ונכנסתי לאוטו שלו.‬
‫לא ידעתי לאן אני נוסעת.‬
‫אז נסעתי ישר.‬
‫נסעתי לבית של הבן דוד שלי,‬
‫ואמרתי: "אני מפחדת, ו...‬
‫עשיתי משהו רע ואני לא יודעת מה לעשות."‬
‫ולא רציתי להתקשר למשטרה כי חשבתי,‬
‫"איך הם יוכלו לעזור לי?"‬
‫- חסן עבאס מת מפצעיו -‬
‫- שלושה ימים אחר כך, קאוונה פלנוי נעצרה -‬
‫- תשעה חודשים לאחר מכן,‬ ‫היא הודתה באשמת רצח מדרגה שנייה -‬
‫- וות'רבי לייק, מיזורי -‬
‫אני לא חושבת שהבת שלי רצתה לפגוע באיש הזה.‬
‫הוא ניסה לכפות עליה מגע מיני‬
‫שהיא לא הייתה מעוניינת בו.‬
‫שמי סטייסי לואיס‬ ‫ואני אימה של קאוונה פלנוי.‬
‫היא הייתה מיוחדת מאוד עוד בתור תינוקת.‬
‫היו לה עיניים גדולות ובהירות ודברים כאלה,‬
‫אבל הכישרון העיקרי שלה היה ריקוד.‬
‫קאוונה הייתה רקדנית.‬ ‫היא יכלה לרקוד גם מתחת לשולחן.‬
‫קאוונה אמרה לעורכת הדין‬ ‫שהיא רוצה לטעון להגנה עצמית,‬
‫הגנה עצמית גוררת חמש עד שבע,‬ ‫שבע עד עשר שנות מאסר.‬
‫אבל עורכת הדין של קאוונה‬ ‫יעצה לה להודות באשמת רצח מדרגה שנייה,‬
‫כי היא אמרה שקאוונה תפסיד במשפט.‬
‫הם לא השאירו לה ברירה אחרת,‬
‫מלבד רצח מדרגה שנייה.‬
‫- אם פלנוי הייתה טוענת לחפות מפשע,‬ ‫היא הייתה מואשמת על רצח מדרגה ראשונה -‬
‫- עם עונש מקסימלי של מאסר עולם‬ ‫ללא אפשרות לשחרור על תנאי -‬
‫- בכך שהודתה באשמה -‬
‫- פלנוי קיבלה עונש קל יותר‬ ‫על רצח מדרגה שנייה -‬
‫- אבל היא ויתרה על זכותה למשפט‬ ‫או לטענה שפעלה מתוך הגנה עצמית -‬
‫- מחוז פלאטה, משרדי הממשלה -‬
‫ידעתי שהיא תלך לכלא.‬
‫אבל עוה"ד אמרה לי‬
‫שאורך המאסר שלה נתון לשיקול דעתו של השופט.‬
‫- ביה"מ של מחוז פלאטה -‬
‫חשבתי שהבת שלי לא תקבל יותר מעשר שנים.‬
‫חשבתי שאת שאר הזמן היא תקבל‬ ‫כמאסר על תנאי.‬
‫- ב-21 בינואר 2011,‬ ‫שופט הכריע בתיק של קאוונה פלנוי -‬
‫- מואשמת נשפטה ל-25 שנה‬ ‫על רצח תושב ריברסייד -‬
‫הייתי המומה כששמעתי שהבת שלי קיבלה 25 שנה.‬
‫כל מה שעניין אותם‬ ‫היה שהילדה הזאת הגיעה למחוז פלאטה,‬
‫והיא הייתה שחורה.‬
‫היא הרגה מישהו במחוז שלהם.‬
‫והם רצו להרשיע אותה.‬
‫הם רצו להיפטר ממנה.‬
‫והם העבירו את המסר הבא:‬
‫"אם את מגיעה למחוז פלאטה, זה מה שתקבלי".‬
‫האפשרות הטובה יותר בשבילה‬ ‫הייתה לעבור משפט,‬
‫כי אז כל הראיות והאמת היו יוצאות לאור.‬
‫- קנזס סיטי, קנזס -‬
‫הטיעון של קוואנה‬ ‫לרצח מדרגה שנייה היה טעות.‬
‫העובדה שהיא טענה לרצח מדרגה שנייה‬
‫פירושה שהיא הודתה בדברים שלא קרו.‬
‫לא הייתה לה כוונה להרוג אותו.‬
‫היא ניסתה להגן על עצמה.‬
‫אפשר היה להציג את זה בפני השופט,‬
‫וזה היה מוביל לתוצאות אחרות לגמרי, לדעתי.‬
‫שמי מרילין האצ'ינסון.‬
‫אני פסיכולוגית בקנזס סיטי.‬
‫והועסקתי ע"י עורכת הדין של קוואנה פלנוי,‬ ‫כדי לבצע לה הערכה.‬
‫ברוב המקרים שמגיעים אליי‬
‫מעורבת טרגדיה מסוג מסוים.‬
‫אנשים שהתעללו בהם בילדותם,‬
‫אנשים שסבלו לאורך זמן אלימות בבית.‬
‫זה נכון גם לגבי המקרה הספציפי הזה.‬
‫- האצ'ינסון ושות' -‬
‫פגשתי את קאוונה בחמישה באוגוסט, 2010.‬
‫לפני כן קראתי מספר תשאולים וחקירות‬
‫ודוחות משטרה.‬
‫בסרטון שבו מתועדת החקירה המשטרתית,‬
‫אחד הדברים שהדהימו אותי כשהקשבתי לה,‬
‫היה שהיא עברה מספר התעללויות מיניות‬
‫שהתחילו בגיל צעיר.‬
‫אנסו אותי במשך כל חיי.‬
‫אני לא בוטחת באף אחד.‬
‫האנשים שאנסו אותי כל כך הרבה פעמים...‬
‫אף אחד מהם לא נענש על זה.‬
‫אף אחד מהם.‬
‫איך זה קרה?‬
‫כמה פעמים אנסו אותך?‬
‫הקרובים שלך?‬
‫קרובים שלך? חברים של המשפחה?‬
‫כולם. אנשים שגרו בשכונה שלי.‬
‫כשהייתי בכיתה ו'.‬
‫הוא אנס אותי בבית שלו.‬ ‫הייתה חקירה והיא נסגרה.‬
‫שבוע לאחר מכן,‬ ‫חבר שלו לקח אותי ליער ואנס אותי.‬
‫בשבוע לאחר מכן, חבר שלו הגיע ואנס אותי.‬
‫שלושתם עשו את זה.‬
‫ראיתי בקאוונה בחורה מתוחה,‬
‫מדוכאת,‬
‫עם נטיות אובדניות מעט.‬ ‫היא הייתה מפוחדת מאוד.‬
‫היא עברה התעללות מינית מספר פעמים‬
‫שהתחילו בגיל צעיר.‬
‫- בכיתה ו' היא נאנסה ע"י נער מהשכונה‬ ‫זה דווח למשטרה ב-2004 -‬
‫בפעם הראשונה שבה נאנסה, היא הייתה בת 12.‬
‫- בכיתה ז' ילד ליקק את שדיה -‬
‫היא התלוננה עליהם,‬
‫ולא קרה כלום.‬
‫- גב' פלנוי יצאה ממערכת יחסים‬ ‫לאחר אלימות קשה -‬
‫היא בבירור הגיעה למסקנה...‬
‫- נאנסה שוב ע"י זר‬ ‫שצילם אותה בהלבשה תחתונה -‬
‫"אני לא חשובה.‬
‫- וכפה עליה מין אוראלי -‬
‫אנשים יכולים לעשות בי כרצונם.‬
‫אנשים בעלי סמכות לא באמת יעזרו לי.‬
‫ואני לבד."‬
‫לאחר שהשלמתי את הריאיון שלי איתה,‬
‫האבחון שלי היה ברור: PTSD.‬
‫הפרעת דחק פוסט-טראומטית.‬
‫כשיש הפרעת דחק פוסט-טראומטית,‬
‫יש תגובה מיידית של קיפאון‬ ‫ו-"הילחם או ברח".‬
‫זה מצב שאינו בשליטה מודעת.‬
‫זה פשוט דחף רגעי.‬
‫זה משפיע עליך לתגובה קיצונית‬
‫בכל מצב שדומה למצב שגרם לטראומה.‬
‫והוא אמר לי שאני חייבת למצוץ לו‬ ‫ולשכב איתו,‬
‫או שהוא לא ישחרר אותי.‬
‫היו לי הבזקים לדברים שקרו לי בגיל 12 ו-13.‬
‫כל זה חלף בראש שלי באותו רגע,‬
‫ולא יכולתי להכיל יותר.‬
‫היסטוריית ההתעללות המינית של קאוונה‬
‫ללא ספק עולה על כל סיפור חיים של אדם רגיל.‬
‫אני יודעת שקוואנה הרגה בן אדם.‬
‫אני מאמינה בכל ליבי‬ ‫שהיא עשתה זאת בתור הגנה עצמית.‬
‫אני מאמינה שהחוק תומך‬ ‫באנשים שהגנו על עצמם‬
‫אם אחרת היו נפגעים בצורה חמורה.‬
‫וכאחת כזאת, אני מאמינה שנהגו בה בחוסר צדק‬
‫ושנעשה לה עוול.‬
‫- שלוש שנים לאחר הרשעתה -‬
‫- בית המשפט לערעורים קבע‬ ‫שהיא קיבלה ייצוג משפטי הולם במשפט שלה -‬
‫- בית המשפט דחה את הניסיון של פלנוי‬ ‫לבטל את הודאתה באשמה -‬
‫- עונשה של 25 שנות המאסר נשאר בתוקף -‬
‫- קנזס סיטי, מיזורי -‬
‫ברגע שקאוונה הודתה באשמת רצח‬
‫זה הפך לקשה במיוחד‬
‫לשכנע את השופט לבטל את ההודאה.‬
‫שמי קייט וובר.‬
‫אני עורכת דין כבר הרבה שנים.‬
‫וייצגתי את גב' פלנוי בערעור‬
‫של הכחשת העתירה שלאחר הרשעה‬ ‫בבית המשפט המדיני.‬
‫הגשתי עתירה לבית המשפט לערעורים...‬
‫- עוזרת הסנגור לערעורים -‬
‫שאומרת שבית המשפט לערעורים טעה,‬
‫והיה אמור לאפשר לה לבטל את ההודאה.‬
‫הדרך שבה המערכת פועלת כיום,‬ ‫זה מפעל להודאות באשמה.‬
‫רק כשלושה אחוזים מהנאשמים‬ ‫עוברים תהליך משפט.‬
‫והסיבה לכך היא שמופעל לחץ עצום‬ ‫מההתחלה עד הסוף להודאה באשמה.‬
‫אם 97 אחוז מהאנשים שהודו באשמה‬ ‫היו מבקשים תהליך משפט‬
‫המערכת הייתה קורסת.‬
‫אין לנו את המשאבים הדרושים לכך.‬
‫אני חושבת שמה שיוצא דופן בתיק הזה...‬
‫הוא שההצעה הייתה כל כך מאולצת.‬
‫במחוז פלאטה,‬ ‫הצעת הטיעון היא כמו המקל והגזר.‬
‫"אנחנו נעשה משהו טוב.‬ ‫אנחנו נמליץ על רצח מדרגה שנייה.‬
‫אבל אם לא תקבלו את ההצעה הזאת‬ ‫עד התאריך הזה,‬
‫נהפוך את התיק הזה לרצח מדרגה ראשונה."‬
‫ומהניסיון שלי הם כמעט תמיד ממשים את האיום.‬
‫אז לפי דעתי,‬
‫זו סחיטת הודאה באשמה באופן שאינו חוקתי.‬
‫לא מענישים מישהו על מימוש זכותו החוקתית‬
‫לגרום למדינה להוכיח את אשמתו‬ ‫מעבר לכל ספק סביר.‬
‫ואני חושבת שזה מה שקורה.‬
‫איזו ברירה הייתה לגב' פלנוי בשלב ההוא?‬
‫לזרוק קובייה‬
‫ואולי לא לראות שוב את בנה בן השנתיים‬ ‫מחוץ לקירות הכלא,‬
‫או לקבל את הפסיקה‬
‫בתקווה שהשופט יראה מעבר לזה‬ ‫וייתן עונש ראוי יותר.‬
‫איזו מין ברירה זאת?‬
‫זה ביש מזל שזה קרה במחוז פלאטה, בעיניי.‬
‫כי אני חושבת שבחורה צעירה לבנה‬
‫בעלת אותן הנסיבות ואותו הרקע‬
‫הייתה לבטח מגיעה לתוצאות שונות.‬
‫אני חושבת שזה משחק תפקיד.‬
‫אחרי הכול, התובע הוא נבחר ציבור.‬
‫הוא נבחר על ידי האנשים שסביבו,‬
‫ורוב האנשים שסביבו לבנים.‬
‫הערים הגדולות יותר נוטות להבין‬
‫מקרים כמו המציאות שבה חיה גב' פלנוי.‬
‫ומחוז פלאטה לא מבין.‬
‫- מחוז פלאטה, מיזורי -‬
‫תושבי מחוז פלאטה החליטו‬ ‫שהם מאמינים באכיפת חוקים מחמירה.‬
‫יש אצלנו משפטים רבים יותר על רצח‬ ‫ממחוזות רבים אחרים.‬
‫זה לא נדיר לשמוע מנאשמים:‬
‫"אם הייתי יודע שאני מבצע את הפשע הזה‬ ‫במחוז פלאטה, לא הייתי עושה זאת."‬
‫זה בדיוק מה שאני רוצה שפושעים לעתיד יחשבו.‬
‫אני אריק זאנד.‬ ‫אני התובע המחוזי של מחוז פלאטה, מיזורי.‬
‫אני בתפקיד מאז 2003.‬
‫שימשתי תובע בתיק נגד קאוונה פלנוי.‬
‫קאוונה פלנוי נראתה כמו ילדה תמימה וקטנה.‬
‫המעשים שלה הוכיחו שהיא אדם מסוכן מאוד,‬
‫אלים ורצחני.‬
‫אני מאמין שיכולנו להוכיח רצח מדרגה ראשונה,‬
‫וגב' פלנוי הייתה מעבירה את שארית חייה בכלא‬
‫ללא אפשרות לשחרור על תנאי.‬
‫- המילון המשפטי של בלק -‬
‫עם זאת, בגלל גילה הצעיר של גב' פלנוי‬
‫בגלל כמה מהדברים האחרים‬ ‫שהיא עברה בתור ילדה, ‬
‫חשבנו שהצדק ייעשה‬ ‫בהרשעה של רצח מדרגה שנייה.‬
‫לכן התרנו לה להודות באשמת רצח מדרגה שנייה,‬
‫למרות שביקשנו מאסר עולם.‬
‫זה אומר שהיא עדיין תוכל להשתחרר על תנאי‬
‫בסביבות גיל 40,‬
‫וכך או כך תשתחרר בגיל 45.‬
‫כך שתהיה לה הזדמנות לחזור לחברה,‬
‫ולהערכתי לחזור לקשר עם בנה שהיה קטן מאוד.‬
‫אני חושב שלגב' פלנוי הייתה ברירה.‬
‫היא יכלה לבחור‬ ‫בין הודאה באשמת רצח מדרגה שנייה,‬
‫ובין הצגת התיק בבית המשפט‬
‫עם הסכנה למאסר עולם‬ ‫ללא אפשרות לשחרור על תנאי.‬
‫אני חושב שזה היה הסכם טיעון נדיב מאוד‬ ‫בהתחשב בעובדות של התיק.‬
‫- ריברסייד, מחוז פלאטה -‬
‫גב' פלנוי‬
‫הלכה לדירה עם מר עבאס מסיבה אחת בלבד.‬
‫לקחת את כספו.‬
‫היא ירתה בו שלוש פעמים.‬
‫פעם אחת בחזה, פעם אחת בפנים‬ ‫ופעם אחת בצד.‬
‫זה לא נראה כמו כוונה להגנה עצמית.‬
‫שמי דניס ג'ונס ואני סמל בילוש.‬
‫הייתי אחד החוקרים בתיק הרצח של חסן עבאס.‬
‫ריברסייד היא לא עיר גדולה,‬
‫לכן כשקורה רצח, זה גורם להלם מסוים.‬
‫האנשים כועסים שמשהו כזה קורה פה,‬
‫כי זה לא אמור לקרות בקהילה שלך.‬
‫במיוחד באחת בגודל כזה.‬
‫אנחנו נמצאים בקומפלקס שבו גר מר עבאס.‬
‫זה הבניין שלו. זו הדלת לדירה שלו.‬
‫קיבלנו שיחת טלפון משותף לדירה,‬ ‫שאמר שמצא את מר עבאס על הרצפה.‬
‫הוא כמובן נורה.‬
‫כשהשוטרים הגיעו‬
‫הם מצאו אותו ליד דלת הכניסה.‬
‫אפשר היה לראות בבירור שהקורבן, מר עבאס,‬
‫לא נורה במסדרון, אלא הלך ברחבי הדירה.‬
‫זה תרשים הדירה.‬
‫זה היה חדר השינה שלו.‬
‫שם הוא נורה בפעם הראשונה,‬ ‫כשהוא היה במיטה שלו.‬
‫הוא הצליח לקום.‬
‫היא ירתה שוב ופגעה בחזה ופנים שלו.‬
‫הוא הגיע לכאן.‬
‫היא ירתה שוב, פספסה ופגעה בקיר.‬
‫היא יצאה מחדר השינה ‬
‫לחדר הקדמי. הוא הלך אחריה‬
‫והתמוטט מול דלת הכניסה.‬
‫המפתחות לאוטו שלו לא היו שם וגם לא הארנק.‬
‫השותף לדירה נתן לנו מידע חשוב‬ ‫לגבי הבחורה שביקרה אצלו.‬
‫וככה זה התחיל.‬
‫הצלחנו לאתר את גב' פלנוי די מהר‬
‫בעזרת המידע מהשותף.‬
‫הצלחנו לקבל את שמה‬ ‫מהמוכר בחנות המשקאות.‬
‫ידענו את מי אנחנו מחפשים.‬
‫האוטו שלו היה אצלה,‬ ‫אז ידענו איזה רכב לחפש.‬
‫לאחר שנעצרה,‬ ‫היא הועברה לתחנת המשטרה המקומית.‬
‫היא רואיינה על ידי שני חוקרים.‬
‫בבקשה ספרי לי על כל סוף השבוע הזה‬ ‫ואיך הוא יצא משליטה.‬
‫בהתחלה היא ניסתה לגרום לזה להיראות‬ ‫כמו הגנה עצמית.‬
‫הוא עמד לאנוס אותה, זה היה הסיפור,‬
‫והיא הרגישה שהיא צריכה להגן על עצמה.‬
‫אם הוא לא היה עושה את זה,‬ ‫בחיים לא הייתי עושה את זה.‬
‫אני נשבעת באלוהים.‬
‫פחדתי כל כך.‬
‫אבל בזמן החקירה‬
‫גילינו שהיא תכננה את כל האירוע הזה.‬
‫היא לא הייתה הקורבן.‬
‫גילינו שהיא חזרה לדירה שלו יותר מפעם אחת.‬
‫האם היית שם ביום ראשון אחר הצוהריים?‬
‫לא, לא הייתי שם ביום ראשון.‬ ‫הייתי שם בשישי ובשלישי.‬
‫ישנת שם בשישי בלילה?‬
‫כן, הוא לקח אותי הביתה בשבת בבוקר.‬
‫אז היא בילתה איתו את ליל שישי,‬
‫והוא לקח אותה הביתה.‬
‫בשבת אחר הצוהריים היא קנתה אקדח.‬
‫כמה זמן האקדח היה ברשותך?‬
‫קניתי אותו רק ביום שבת.‬
‫גילינו שהיא ידעה‬
‫שהוא בדיוק קיבל החזר מס בסך 2,400 דולר.‬
‫זה היה המניע האמיתי.‬
‫זה היה סוג של שוד,‬ ‫או דרך מסוימת להשיג את המזומנים שלו,‬
‫או דרך לקבל ערך כספי ממר עבאס.‬
‫וזו הסיבה שהיא הייתה שם.‬ ‫זו הסיבה שהיא קנתה אקדח.‬
‫זו לא מישהי שחוששת לביטחון שלה.‬
‫זו אישה שידעה מה היא עושה,‬
‫רק לא תכננה את זה היטב.‬
‫- מחוז פלאטה, מיזורי -‬
‫אולי לעולם לא נדע בדיוק מה קרה בדירה ההיא.‬
‫אבל הראיות מצביעות על העובדה‬
‫שגב' פלנוי רצתה אולי לשדוד את מר עבאס‬
‫והוא מת במפגש ההוא.‬
‫לדעתי, היא לא הבינה את חומרת הרצח שביצעה‬
‫עד שנשארה לבד בחדר החקירות,‬
‫עם כמה דפי מחברת.‬
‫ובין הדברים שהיא כתבה, היה:‬
‫"דחפתי אותו למטה‬ ‫בהעמדת פנים שאני הולכת לשכב איתו.‬
‫הוצאתי את האקדח ולחצתי על ההדק."‬
‫בשבילי זו ההצהרה הישירה ביותר מגב' פלנוי‬
‫לגבי מה שקרה באירוע הזה.‬
‫ולמען האמת, במדינת מיזורי זה מספיק‬
‫להרשעה ברצח מדרגה ראשונה.‬
‫רצח מתוכנן.‬
‫לפי ניסוח החוק של מיזורי,‬ ‫היא שקלה את מעשיה.‬
‫היא חשבה בקור רוח על העניין‬ ‫במשך זמן מה,‬
‫לא חשוב כמה קצר הוא היה,‬
‫והחליטה שהיא תירה במר עבאס,‬
‫מה שהביא למותו.‬
‫חסן עבאס שילם בחייו‬ ‫על הפשעים של קוואנה פלנוי.‬
‫אני חושב שפרק זמן ממושך בכלא היה מוצדק.‬
‫- קנזס סיטי, מיזורי -‬
‫אני לא מבינה איך העולם יהיה בטוח יותר‬
‫כי קוואנה פלנוי תהיה 25 שנה בכלא.‬
‫היא לקחה חיים,‬
‫אבל היא לא רוצחת.‬
‫- קייט וובר -‬
‫התיאוריה של המדינה היא שזה היה שוד מתוכנן,‬
‫שזה היה רצח מתוכנן, מעשה במחשבה תחילה.‬
‫שהיא תכננה להרוג מישהו‬ ‫ולקחת לו את האוטו ואת כרטיסי האשראי,‬
‫או כל רכוש אחר.‬
‫זה לא תואם את עשרות המקרים האחרים שראיתי‬ ‫שבהם זה קרה.‬
‫היא לקחה את האוטו כי הוא הביא אותה לשם.‬ ‫לא הייתה לה דרך לחזור.‬
‫היא ניסתה להשתמש בכרטיס הדלק‬ ‫כי המכל היה ריק.‬
‫אלה הן הפעולות של מישהי שהרגישה מאוימת,‬ ‫נתקפה פאניקה,‬
‫ואז נתקפה פאניקה עוד יותר גדולה‬ ‫כשהבינה מה קרה.‬
‫לא משאירים נעליים בזירת פשע.‬
‫לא בורחים.‬
‫אלה הם מעשים של אדם שהיה בפאניקה.‬
‫המשטרה השתמשה בכל השיטות המוכרות‬
‫כדי לגרום לה לדבר איתם.‬
‫היא ממש לא הייתה מוכרחה לעשות את זה.‬
‫המצב הרגשי של קוואנה פלנוי בשלב ההוא...‬
‫אני לא יכולה לדמיין.‬
‫אבל הם קטעו את התחקור,‬
‫והשאירו לה דף נייר ועט.‬
‫תכתבי מכתב לעצמך, לאלוהים, לאימא שלך.‬
‫מה שתרצי, זו החלטה שלך.‬
‫תציירי, תקשקשי.‬ ‫כל מה שיעזור לך להירגע, בסדר?‬
‫זו שיטה מוכרת כדי לגרום לאנשים‬ ‫לתת הצהרות מפלילות.‬
‫או הצהרות שניתן לעוות למטרת הפללה.‬
‫שורה אחת בלבד מכל זה יכלה להתפרש כמפלילה.‬
‫- הוצאתי את האקדח ולחצתי על ההדק -‬
‫אבל אני חושבת שזו לא הצהרה חד משמעית.‬
‫והיו עוד הצהרות רבות בשרבוט ההוא‬
‫שסותרות באופן ישיר‬ ‫את התיאור שהמדינה ניסתה לצייר.‬
‫לדוגמה, ברישומים הייתה אמירה‬
‫שלפיה אין סיכוי שהיא תשכב עם הבחור הזה.‬
‫- אמרתי לו שאני לא מוצצת -‬
‫אבל מר זאנד לא ציין את החלק הזה.‬
‫הוא ציין רק את הדבר האחד שהיא אמרה‬
‫שאפשר היה לעוות אותו לראיה מפלילה.‬
‫וברגע שהיה להם את זה,‬
‫המשך התחקור היה בידיים שלהם.‬
‫כי הם יכלו להמשיך משם.‬
‫וזה מה שקרה.‬
‫- מתקן כליאה "צ'יליקוטה", מיזורי -‬
‫אני מרגישה שאני נמצאת בחלום.‬
‫ויום אחד אתעורר.‬
‫בזמנו עברתי את הסיפור שלי,‬
‫את המחלה הנפשית שלי.‬
‫אני שואלת את עצמי, "למה אני כאן?"‬
‫כי לפעמים אני לא מרגישה שזה הוגן.‬
‫- תשעים יום לאחר הריאיון הראשון -‬
‫- קאוונה פלנוי‬ ‫הסכימה לענות על שאלות נוספות -‬
‫הצעת הטיעון שלי...‬
‫לא הייתה הצעת טיעון אמיתית.‬
‫עיקר מה שהם אמרו לי‬
‫היה שאם לא אסכים להרשעה ברצח מדרגה שנייה,‬ ‫הם ידאגו לכך שלא אראה שוב את בני‬
‫ואמשיך לחיות בבית הכלא כל שארית חיי.‬
‫אם תהיה לי ההזדמנות, אבקש משפט.‬
‫ואני...‬
‫אסביר את כל מה שקרה.‬
‫כמה פעמים הלכת לדירה ההיא?‬
‫פעם אחת.‬
‫וזה היה היום שבו זה קרה.‬
‫היא תכננה את כל האירוע הזה.‬
‫היא לא הייתה הקורבן.‬
‫היא חזרה לדירה שלו יותר מפעם אחת.‬
‫אז היא בילתה איתו את ליל שישי,‬
‫והוא לקח אותה הביתה.‬
‫בשבת אחר הצוהריים היא קנתה אקדח,‬
‫וירתה בו.‬
‫דברים מסוימים,‬
‫אני לא יודעת.‬
‫בתקופה ההיא שתיתי הרבה אלכוהול‬ ‫וצרכתי סמים,‬
‫אני לא זוכרת הכול.‬
‫אז...‬
‫זה לא שאני בן אדם כזה ש...‬
‫קם בבוקר ומחליט שהיום‬ ‫הוא הולך לירות במישהו.‬
‫לא, אני...‬
‫לא זכרתי אפילו שהאקדח היה ברשותי,‬
‫בתיק שלי, עד שהייתי בחדר. ‬
‫אבל הוא היה בתיק שלי...‬
‫שבוע וחצי לפני שבכלל פגשתי את חסן.‬
‫לדעתי, היא לא הבינה את חומרת הרצח שביצעה‬
‫עד שנשארה לבד בחדר החקירות,‬
‫עם כמה דפי מחברת.‬
‫ובין הדברים שהיא כתבה, היה:‬
‫"דחפתי אותו למטה‬ ‫בהעמדת פנים שאני הולכת לשכב איתו.‬
‫הוצאתי את האקדח ולחצתי על ההדק."‬
‫אני חושבת שבזמן שהווידאו צולם...‬
‫אני לא יודעת. אני מניחה שפשוט רשמתי דברים.‬
‫הרבה דברים שקרו שלא אמרתי. אבל...‬
‫כמו שאמרתי, זה לא יצא לי טוב.‬
‫כמו: "דחפתי אותו למטה כדי לשכב איתו".‬
‫ניסיתי פשוט לחשוב בראש‬ ‫מה הדרך המהירה ביותר‬
‫שבה אוכל להשאיר אותו למטה,‬ ‫כשאני למעלה, כדי לברוח.‬
‫אבל בראש שלי...‬
‫הרגשתי שאחרי ש...‬
‫אין לי סיכוי.‬
‫הרגשתי שהאפשרות היחידה היא לירות.‬
‫האדם שהיה שם באותו לילה לא היה אני.‬
‫זו הייתה הילדה הקטנה והמפוחדת בת ה-12‬ ‫שחוותה את כל הרגשות ההם.‬
‫שלא באמת התרפאה,‬
‫לא באמת סלחה‬
‫על כל הפעמים שבהם נפגעתי.‬
‫כעת יש לי 25 שנה.‬
‫אלה באמת החיים שלי?‬
‫באמת?‬
‫זה באמת מה שמגיע לי?‬
‫אם רק יכולתי לחזור אחורה.‬
‫הלוואי שיכולתי לחזור אחורה, אבל אי אפשר.‬