Mám pocit, že musím vyprávět svůj příběh, protože se necítím jako vražedkyně.
Byla jsem jen zraněná malá holka,
která cítí velkou bolest.
Nejsem špatný člověk. Prostě jsem udělala chybu.
VE SPOJENÝCH STÁTECH
ODSOUDÍ KAŽDÝ ROK ZA VRAŽDU PŘES 8 000 LIDÍ
MÉNĚ NEŽ 10 % Z NICH JSOU ŽENY
TOTO JE PŘÍBĚH ODSOUZENÉ # 1218896
Mohlo to být jinak.
Mohla jsem odejít,
protože...
připravit někoho o život není správné.
Kdybych to mohla vzít zpátky, udělala bych to.
Udělala bych to, protože...
jsem to neměla dělat.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Tento příběh se skutečně stal.
Takhle to začalo.
Šlo mi o vzpouru. Chtěl jsem vyvolat chaos.
Řekl jsem jí: „Uvidíme, kdo koho zabije.“
Rozhodla jsem se sama.
Zabila jsem ho.
Je to něco, co jsem nikdy udělat nechtěl. Kéž bych to neudělal.
Já věděl, že vystoupím z auta a že ty dva muže zabiju.
Když přede mnou klečel, vzpomínám si jen, jak jsem stiskl spoušť.
Oba jsem je zabil.
Ubodal jsem je.
PŘEKROČIT HRANICI
NÁPRAVNÉ ZAŘÍZENÍ CHILLICOTHE LIVINGSTONE, MISSOURI
ÚŘAD VÝKONU TRESTU MISSOURI NÁPRAVNÉ ZAŘÍZENÍ CHILLICOTHE
Jmenuju se Cavona Flenoyová.
Odpykávám si desetiletý trest za zastřelení.
9. BŘEZNA 2010
CAVONA FLENOYOVÁ POSTŘELILA A SMRTELNĚ ZRANILA HASSANA ABBASE
Narodila jsem se v Kansas City.
Pocházím ze střední třídy. Měla jsem všechno, co jsem chtěla.
Nic mi nechybělo.
Matka byla farářka.
Pomáhala jsem jí v kostele.
Zpívala jsem a uklízela náš dům.
Měla jsem mámu ráda.
Jsem dítě skvělý mámy.
Všechno se to zvrtlo, když jsem nastoupila na střední.
JAKO TEENAGER SE CAVONA FLENOYOVÁ STALA OBĚTÍ NĚKOLIKA SEXUÁLNÍCH ÚTOKŮ
S jedním malým klukem jsme zkoušeli různý věci.
Přimáčkl mě k zemi
a vyhrnul mi košili.
Začal mi lízat prsa.
Zneužili mě na spoustu způsobů.
Víte, ztratila jsem...
Ztratila jsem to nejlepší. Přišla jsem o panenství.
A ztratila jsem naději. Sebeúctu. A mám pocit, že jim to prošlo.
Vyvázli jen...
s klepnutím přes prsty. To není žádná spravedlnost.
Byl jsem ztracená a zmatená
a chtěla jsem se zeptat Boha, proč se mi to stalo.
Od té doby jsem byla rozhořčená a naštvaná holka.
Přidělili mi poradce.
Když o tom začnu mluvit, naštvu se, protože...
jen otevírám starý rány.
Dali mi léky a po nich jsem pořád spala.
To mělo vyřešit moje problémy?
Začal jsem užívat drogy a alkohol, abych si otupila mysl.
Otupila srdce.
Mám pocit, že žiju v pekle.
V 16 letech, necelých 17
se mi narodil syn.
Byla to ta nejkrásnější věc,
protože jsem měla pocit, že můj syn bude jediný chlap,
který mi nebude ubližovat.
Musela jsem si přestat připouštět bolest,
protože jsem ho musela chránit.
Kdybych nedokázala chránit sama sebe, jak bych uchránila syna?
Pak mě napadlo, že když si najdu přítele,
bude mě mít kdo chránit.
Jenže
to taky nebylo dobrý.
Začal se mnou pít a kouřit
a jako by mu ruplo v hlavě.
Mlátil mě
a choval se ke mně agresivně.
Jednou mě praštil tak, že jsem ztratila vědomí a odvezli mě do nemocnice.
Když jsem tam byla,
policie chtěla sepsat protokol.
Odmítla jsem. Co kdyby mu dali jen podmínku?
Pak jsem se bála, tak jsem zavolala bratranci.
Řekla jsem mu, co se děje.
A on řekl, že mi může prodat pistoli
za 100 dolarů. Koupila jsem si ji.
Nosila jsem ji všude s sebou.
Vždycky jsem ji měla v kabelce.
Tenkrát jsem bydlela na 78. ulici v Kansas City.
V ulici byl obchod s alkoholem, kde jsem potkala Hassana.
Jela jsem si tam koupit pití.
A...
prodavač mi řekl, že ví,
že tohle není moje občanka.
Že prý mi pití dá, když půjdu na rande s Hassanem.
Hassan prý hledal holku.
Souhlasila jsem, že půjdu.
V ten den jsem odvezla syna k matce.
Matka nechtěla, abych někam chodila.
Tvrdila,
že má zlou předtuchu.
Já na to: „To bude dobrý, mami.“
Hassan mě vyzvedl před domem.
Vyšla jsem ven a on řekl, že mě vezme do restaurace Golden Corral.
Najeli jsme na dálnici.
Řekla jsem mu: „Jedeme už dost dlouho.“
On na to: „Stavím se doma a dám si sprchu.“
Přemýšlela jsem o tom...
Taky jsem chodila do práce.
Po práci bych se taky chtěla osprchovat.
Chápala jsem to.
CESTOU Z KANSAS CITY PŘEKROČILI HRANICE STÁTU
A VJELI DO OKRESU PLATTE VE STÁTĚ MISSOURI
OKRES PLATTE, MISSOURI
Vešli jsme do domu
a on se zeptal, jestli si dám Hennessy. Řekla jsem, že jo.
A pak...
mi něco dal, ani jsem nevěděla, co to je.
Řekl, že to je PCP.
Tak jsem to zkusila.
Když vyšel ze sprchy,
byl úplně nahej a měl nasazenej kondom.
Řekl, že mu dlužím.
Za pití a vůbec za všechno.
Řekl mi, že mu ho musím vyhulit nebo se s ním vyspat.
Jinak že mě nepustí.
Prosila jsem, ať to nedělá.
Ať mě pustí domů.
„Prosím, chci se vrátit za synem.“
On řekl: „Zůstaneš tu se mnou.“
Měřil
skoro dva metry
a vážil metrák.
Byla jsem přesvědčená, že nemám šanci mu utéct.
A tak...
si lehl.
Když si lehl,
snažila jsem se odejít. Nedovolil to.
Tak jsem hned vytáhla z kabelky pistoli.
Zavřela jsem oči a vystřelila.
Vystřelila jsem, ale on běžel ke mně.
Běžel a já...
Jako dítě jsem se dívala na filmy.
Když ve filmu někoho střelí, už se nehne.
On ale běžel ke mně a řekl, ať mu tu pistoli dám.
Zavřela jsem dveře a snažila se...
On se snažil ty dveře
přitáhnout.
Vystřelila jsem skrz dveře a vykřikla: „Přestaň, prosím!“
Pak jsem utekla, vzal klíčky od jeho auta
a on mě pořád pronásledoval.
Nasedla jsem do auta.
Nevěděla jsem, kam mám jet,
tak jsem jela pořád rovně.
Dojela jsem k bratranci a řekla mu...
Řekla jsem: „Bojím se...
Udělala jsem něco špatnýho a nevím... Nevím, co mám dělat.“
Policii jsem volat nechtěla. Myslela jsem si:
Jak by mi asi tak pomohli?
HASSAN ABBAS NA NÁSLEDKY ZRANĚNÍ ZEMŘEL
TŘI DNY NA TO CAVONU FLENOYOVOU ZATKLI
ZA DEVĚT MĚSÍCŮ PŘIZNALA VINU NA VRAŽDĚ 2. STUPNĚ
JEZERO WATHERBY, MISSOURI
Nevěřím, že moje dcera chtěla tomu muži ublížit.
Nutil ji k sexu,
který nechtěla.
Jmenuju se Stacey Lewisová a jsem matka Cavony Flenoyové.
Byla jedinečná, už jako miminko.
Měla velké zářivé oči,
hlavně ale skvěle tančila.
Cavona byla tanečnice. Utancovala by vás k smrti.
Právničce řekla, že to byla sebeobrana.
Za sebeobranu dostanete pět až sedm let, sedm až deset.
Ta právnička ale Cavoně poradila, aby se přiznala k vraždě 2. stupně,
protože by prý jinak soud prohrála.
Nedali jí jinou možnost,
jen vraždu 2. stupně.
KDYBY FLENOYOVÁ TVRDILA, ŽE JE NEVINNÁ, ČELILA BY OBVINĚNÍ Z VRAŽDY 1. STUPNĚ
NEJVYŠŠÍ TREST ZA TAKOVOU VRAŽDU JE DOŽIVOTÍ BEZ MOŽNOSTI PODMÍNKY
PŘIZNÁNÍ FLENOYOVÉ ZAJISTILO OBVINĚNÍ Z MÉNĚ ZÁVAŽNÉHO ZLOČINU
ZTRATILA TÍM ALE NÁROK NA SOUDNÍ PROCES A NA TVRZENÍ, ŽE JEDNALA V SEBEOBRANĚ
OKRESNÍ VLÁDNÍ KOMPLEX
Věděla jsem, že půjde do vězení.
Ale právnička mi řekla,
že je na soudci, kolik let dostane.
Myslela jsem, že dcera může dostat nanejvýš deset let.
Že ji pak podmínečně propustí.
21. LEDNA 2011 CAVONU FLENOYOVOU ODSOUDILI
ZA VRAŽDU V RIVERSIDE NA 25 LET
Byla jsem v šoku, když dcera dostala 25 let.
Soudili jen podle toho, že nebyla z okresu Platte
a že je černoška.
Zabila někoho z jejich okresu
a chtěli ji stíhat.
Chtěli ji poslat pryč.
Takhle to postavili.
„Když přijdete do okresu Platte, dostanete tohle.“
Bývalo by lepší, kdyby ji soudila porota,
pak by vyšly najevo všechny důkazy i pravda.
To, že se Cavona přiznala k vraždě 2. stupně byla chyba.
Skutečnost, že se přiznala...
napovídala, že je vinná z toho, co se nestalo.
Ona...
ho nechtěla zabít.
Snažila se bránit.
Takhle to mohli říct porotě.
Podle mě by to dopadlo úplně jinak.
Jmenuju se Marilyn Hutchinsonová. Jsem psycholožka v Kansas City.
Najal si mě obhájce Cavony Flenoyové, aby na ni vypracovala posudek.
Většinu mých případů skrývá nějakou tragédii.
Lidé, kteří byli zneužíváni v dětství, lidé, kteří dlouho trpěli domácím násilím.
Platí to i o tomto případu.
S Cavonou jsem se seznámila 5. srpna 2010.
Předtím jsem
četla řadu vyšetřovacích zpráv a policejních protokolů.
Na DVD z policejního výslechu
mě při poslechu mimo jiné zarazilo to,
že už jako dítě několikrát zažila sexuální napadení.
Celý život mě znásilňovali.
Nikomu nevěřím.
Lidi, co mě tolikrát znásilnili...
Nikdo z nich z toho neměl průšvih.
Nikdo neměl průšvih!
Nikdo z nich.
Jak se to stalo?
Kolikrát tě znásilnili?
Tví příbuzní?
Tví příbuzní? Rodinní přátelé?
Všichni, lidi z naší čtvrti.
Když jsem chodila do šestý třídy...
Znásilnil mě ve svým domě. Vyšetřovali ho, ale neobvinili.
Další týden si na mě počkal jeho kámoš v lese a znásilnil mě.
Další týden přišel další kamarád a znásilnil mě.
Udělali to všichni tři.
Cavona byla úzkostná,
měla deprese
a lehce suicidální tendence a byla velmi vyděšená.
Měla za sebou řadu případů sexuálního napadení,
už od raného věku.
V 6. TŘÍDĚ JI ZNÁSILNIL KLUK ZE SOUSEDSTVÍ V ROCE 2004 TO NAHLÁSILA POLICII
Poprvé byla znásilněna ve 12 letech.
Nahlásila je
a nic se nestalo.
Zjevně si vzala do hlavy...
... že na ní nikomu nezáleží.
„Lidi mi můžu dělat, co chtějí.
Lidi, kteří mají pravomoc, mi nikdy skutečně nepomůžou.
Jsem v tom sama.“
Když jsem pohovor dokončila,
byla diagnóza jasná: PTSP.
Posttraumatická stresová porucha.
Při této poruše
člověk okamžitě ztuhne, zaútočí nebo uteče.
Ta reakce je zcela mimo vědomé ovládání
a je to jen momentální impuls.
Předurčuje vás to k tomu, že v jakékoliv situaci podobné té,
která trauma původně způsobila, budete extrémně reaktivní.
Řekl mi, že mu ho musím vyhulit nebo se s ním vyspat,
jinak že mě nikam nepustí.
Často se mi vynořovaly vzpomínky na to, co se mi stalo ve 12 a ve 13.
Teď se mi to všechno vybavilo
a
už jsem zkrátka nemohla.
Cavoniny zkušenosti se sexuálními útoky jistě překračují
veškeré normální lidské zkušenosti.
Vím, že Cavona zabila člověka.
Jsem hluboce přesvědčena, že to udělala v sebeobraně.
Věřím, že zákon pamatuje na lidi, kteří se brání,
když jim hrozí, že budou vážně zraněni.
A tak se domnívám, že s ní zacházeli nespravedlivě
a že to nebylo férové.
TŘI ROKY PO CAVONINĚ ODSOUZENÍ SE ODVOLACÍ SOUD USNESL,
ŽE CAVONA FLENOYOVÁ BYLA PŘI PRVOINSTANČNÍM PROCESU
DOSTATEČNÉ PRÁVNĚ ZASTOUPENA
SOUD TAKÉ ODMÍTL POKUS FLENOYOVÉ STÁHNOUT PŘIZNÁNÍ VINY
POTVRDILI JÍ 25-LETÝ TREST
Cavona se k vraždě přiznala.
Bylo by nesmírně těžké přesvědčit soudce,
aby její přiznání zneplatnil.
Jmenuju se Kate Webberová.
Řadu let pracuju jako advokátka
a slečnu Flenoyovou jsem zastupovala u odvolacího soudu, který zamítl návrh
na změnu rozsudku.
Podala jsem u odvolacího soudu návrh...
... s argumentem, že se soud zmýlil
a že jí měl dovolit přiznání stáhnout.
Systém je nyní nastaven tak, že produkuje samá přiznání viny.
Pouze asi 3% lidí obviněných skutečně jde před porotu.
A to proto, že jsou od počátku do konce pod neuvěřitelným tlakem,
abych uznali vinu.
Kdyby těch 97% lidí, kteří se přiznali, požadovalo soudní proces,
systém by se zablokoval.
Na to totiž nemáme zdroje.
Myslím, že tenhle případ je výjimečný tím,
že přiznání bylo tak vynucené.
V okrese Platte funguje nabídka přiznání viny jako mrkev na osla.
„Nabízíme vám něco dobrého. Doporučujeme vraždu druhého stupně.
Pokud ovšem nabídku do daného data nepřijmete,
rekvalifikujeme případ na vraždu prvního stupně.“
Podle mých zkušeností tato hrozba skoro vždycky zafunguje.
Takže podle mě
se jedná protiústavní vynucení přiznání.
Nemůžete člověka potrestat za to, že využívá své ústavní právo,
podle kterého má stát vinu prokázat nade vší pochybnost.
Jenže právě to se děje.
Jakou volbu měla v té chvíli slečna Flenoyová?
„Hodím si kostkou a svého dvouletého syna už možná mimo vězení neuvidím,
nebo prostě kývnu na tenhle trest
a budu doufat, že to soudce pozná a nenapaří mi moc let.“
Co je to za volbu?
Podle mě je velmi nešťastné,
že se to stalo v okrese Platte,
protože kdyby se to za stejných okolností
stalo mladé bílé ženě se stejným zázemím,
byl by výsledek, myslím, jiný.
Myslím, že to hraje roli. Prokurátor je ostatně volený úředník.
Volí ho jeho okolí
a to jsou převážně běloši.
Větší města lépe chápou,
jak vypadal život slečny Flenoyové.
Okres Platte to nechápe.
OKRES PLATTE, MISSOURI
Občané okresu Platte se rozhodli,
že věří v přísné vynucování práva.
Nejspíš máme vyšší tresty za vraždu než řada jiných okresů.
Stává se, že obžalovaní říkají:
„Kdybych věděl, že páchám zločin v okrese Platte, nikdy bych to neudělal.“
Podle mě by zločinci měli přesně takhle uvažovat.
Jmenuju se Eric Zahnd. Jsem okresní prokurátor v Platte v Missouri.
Prokurátorem jsem od roku 2003.
Byl jsem žalobcem v případu proti Cavoně Flenoyové.
STÁTNÍ ŽALOBCE
Cavona Flenoyová vypadala jako nevinná holčička.
ERIC ZAHND PROKURÁTOR
Její činy svědčí o tom, že je to velmi nebezpečná,
násilnická vražedkyně.
Věřím, že bychom jí dokázali vraždu 1. stupně
a slečna Flenoyová by strávila zbytek života ve vězení
bez možnosti podmínečného propuštění.
BLACKŮV PRÁVNICKÝ SLOVNÍK
Zároveň jsme vzhledem k nízkému věku slečny Flenoyové
a tomu, čím si prošla v dětství,
věřili,
že odsouzením za vraždu 2. stupně dosáhneme spravedlnosti.
Proto jsme jí umožnili přiznat se k vraždě 2. stupně
a žádali jsme trest doživotí.
To znamená, že bude mít nárok na podmínečné propuštění
ve věku zhruba 40 let.
Do jejích 45 let ji určitě pustí.
Bude mít šanci začlenit se do společnosti
a nejspíš navázat vztah synem, který byl ještě malý.
Slečně Flenoyová měla určitě na vybranou.
Mohla se přiznat k vraždě 2. stupně,
ale mohla také vzít případ k soudu
a riskovat život ve vězení bez možnosti podmínečného propuštění.
Myslím, že to byla vzhledem k faktům velkorysá dohoda o vině.
RIVERSIDE, OKRES PLATTE
Slečna Flenoyová
do toho bytu s panem Abbasem šla z jediného důvodu.
Chtěla mu vzít peníze.
Třikrát ho střelila.
Jednou do prsou, jednou do obličeje a jednou do boku.
Nesvědčí to o sebeobraně.
Jsem detektiv Dennis Jones.
Jako jeden z detektivů jsem vyšetřoval
vraždu Hassana Abbase tady v Riverside.
Město Riverside není velké
a když se tu stane vražda, je to trochu šok.
Lidi děsí, že se něco takového může stát tady, v těsné blízkosti.
Zvlášť takhle závažná věc.
V tomhle komplexu žil pan Abbas.
Tohle je jeho dům. Dveře jeho bytu.
Volal nám jeho spolubydlící, že našel pana Abbase ležet na zemi.
Zjevně ho zastřelili.
Když dorazili policisté,
našli ho u vchodu.
Bylo zjevné, že oběť, pan Abbas,
nezastřelili ve dveřích. Pohyboval se po bytě.
Tohle je půdorys bytu.
Tady byl jeho pokoj.
A tady vyšel první výstřel, to ležel v posteli.
Dokázal vstát.
Vystřelila znovu a trefila ho do prsou a do tváře.
Pojďte prosím sem.
Znovu vystřelila a trefila zeď.
Vyšla z ložnice do pokoje.
On šel za ní
a přímo před dveřmi se zhroutil.
Klíčky od jeho auta zmizely. Jeho peněženka zmizela.
Spolubydlící nám poskytl cenné informace
o ženě, která ho navštívila,
a ty případ ozřejmily.
Byli jsme schopni slečnu Flenoyovou rychle identifikovat
díky informacím spolubydlícího.
Prodavač v obchodě s alkoholem nám sdělil jméno.
Věděli jsme, koho hledáme.
Měla jeho auto, věděli jsme, jaké vozidlo hledat.
Když ji zatkli, převedli ji na policejní stanici
Vyslechli ji dva detektivové.
Popište mi ten víkend, řekněte, jak se to vymklo kontrole.
Nejdřív se snažila, aby to vypadalo jako sebeobrana.
Tvrdila, že ji chtěl znásilnit
že cítila potřebu se chránit.
Kdyby to nedělal, nikdy bych to neudělala.
Přísahám.
Hrozně jsem se bála.
Během vyšetřování
jsme ale zjistili, že to celé naplánovala.
Ona nebyla oběť.
Zjistili jsme, že v tom bytě nebyla poprvé.
Byla jste tam v neděli odpoledne?
V neděli ne. Byla jsem tam v pátek a v úterý.
Strávila jste tam páteční noc?
- Jo. V sobotu ráno mě odvezl domů. - Dobře.
Takže páteční noc strávila s ním
a on ji odvezl domů.
V sobotu odpoledne si koupila zbraň.
Jak dlouho máte tu pistoli?
Koupila jsem ji v sobotu.
Zjistili jsme, že věděla,
že mu daňový úřad nedávno vrátil 2 400 dolarů.
To byl skutečný motiv.
Byla to svého druhu loupež, chtěla se dostat k hotovosti
nebo od pana Abbase získat nějaké peníze.
Proto tam byla.
Proto si koupila zbraň.
To není člověk, který se bojí o své bezpečí.
Je to žena, která věděla, co dělá, jen si to špatně naplánovala.
OKRES PLATTE, MISSOURI
Možná nikdy nezjistíme, co přesně se v tom bytě stalo.
Důkazy ale svědčí o tom,
že slečna Flenoyová možná chtěla pana Abbase oloupit
a on při konfrontaci zemřel.
Podle mě o té vraždě neřekla všechno,
dokud ji nenechali samotnou ve výslechové místnosti
s několika listy papíru.
Mimo jiné napsala:
„Strčila jsem ho na záda, jako bych s ním chtěla šukat.
Vytáhla jsem pistoli a prostě jsem zmáčkla spoušť.“
Podle mě tu slečna Flenoyová otevřeně připouští,
co se v tomto případě skutečně stalo.
Upřímně, ve státě Missouri se toto kvalifikuje jako vražda 1. stupně.
Úkladná vražda.
Podle zákona státu Missouri to byl úmyslný čin.
Chladně si to rozmýšlela nějakou dobu,
i když krátkou.
Rozhodla se, že pana Abbase zastřelí.
Pan Abbas nakonec zemřel.
Hassan Abbas zaplatil za zločiny Cavony Flenoyové životem.
Myslím, že dlouhý trest odnětí svobody byl zcela opodstatněný.
Nechápu, v jakém smyslu bude svět bezpečnější,
když Cavona Flenoyová stráví 25 let ve vězení.
Zabila člověka,
ale není to vražedkyně.
Teorie úřadů, že šlo o plánovanou loupež,
plánovanou vraždu,
že chtěla někoho zabít, aby mu sebrala auto či kreditky
nebo jiný majetek.
se neshoduje s desítkami případů, které jsem viděla a kdy se to stalo.
Auto mu sebrala, protože ji tam odvezl. Neměla jak se dostat domů.
Snažila se zaplatit benzín jeho kartou, protože auto mělo prázdnou nádrž.
Takhle se prostě chová někoho, kdo se cítil ohrožený a zpanikařil.
A když si uvědomila, co se stalo, zpanikařila ještě víc.
Na místě činu nenecháte boty.
Nevyběhnete ven.
To dělá ten, kdo panikaří.
Policie využila všechny známé taktiky,
aby ji přiměla s nimi mluvit.
Což nebyla povinna dělat.
Nedokážu si ani představit, v jakém emocionálním stavu
Cavona Flenoyová byla.
Výslech přerušili
a nechali ji tam s papírem a propiskou.
Napiš si dopis sama sobě, Bohu, matce.
Napiš cokoli chceš. Je to jen na tobě.
Čmárej si, kresli. Cokoli ti pomůže, aby ses uvolnila.
Je to běžná taktika, která má lidi přimět, aby napsali něco kompromitujícího
nebo něco, z čeho se dá kompromitující prohlášení vyvodit.
Jedna řádka by se dala interpretovat...
... jako usvědčující.
Podle mě je to dost nejednoznačné vyjádření.
V té čmáranici byla spousta dalších vět,
které jsou v přímém rozporu s tím, co se snažil vylíčit stát.
Například poznámku,
že sex s ním za žádnou cenu mít nechtěla.
Tuhle část ale pan Zahrad pominul.
Z toho, co uvedla, poukázal na jedinou věc, která se dala překroutit
aby byla inkriminující.
A jakmile to udělali,
byl
ten výslech jejich.
Mohli na něm stavět.
A právě to se stalo.
ÚŘAD VÝKONU TRESTU MISSOURI NÁPRAVNÉ ZAŘÍZENÍ CHILLICOTHE
Mám pocit, že se mi to zdá
a jednoho dne se probudím.
Tehdy jsem si procházela takovým obdobím,
duševní chorobou.
Říkám si jen:
„Proč jsem tady?“
Protože někdy mám pocit, že je to nefér.
90 DNÍ PO PRVNÍM ROZHOVORU
CAVONA FLENOYOVÁ SOUHLASILA, ŽE ODPOVÍ NA DALŠÍ OTÁZKY
Když mi nabídli, abych se přiznala,
nebyla to skutečná nabídka.
Řekli mi hlavně to,
že když nevezmu vraždu 2. stupně,
zařídí, abych svého syna už nikdy neviděla
a abych trčela ve věznici až do konce života.
Kdybych se mohla rozhodovat teď,
šla bych s tím k soudu
a všechno vysvětlila.
Kolikrát jste byla v tom bytě?
Jednou.
V ten den, kdy...
se to stalo.
Celé si to naplánovala.
Nebyla oběť.
V jeho bytě nebyla poprvé.
Strávila s ním páteční noc.
Odvezl ji domů.
V sobotu odpoledne si koupila pistoli
a zastřelila ho.
Nějaké věci...
prostě nevím.
Tehdy jsem jela v drogách a alkoholu.
Nepamatuju si všechno.
Chápete?
Nejsem z lidí,
kteří ráno vstanou a řeknou si: „Dneska někoho zastřelím.“
Ne.
Ne, já...
Ani jsem si nepamatovala, že mám v kabelce tu pistoli.
Vzpomněla jsem si až v tom pokoji.
Nosila jsem ji v kabelce
týden a půl, než jsem potkala Hassana.
Podle mě o té vraždě neřekla všechno,
dokud ji nenechali samotnou ve výslechové místnosti
s několika listy papíru.
Mimo jiné napsala:
„Povalila jsem ho na záda, jako bych s ním chtěla šukat.
Vytáhla jsem pistoli a prostě jsem zmáčkla spoušť.“
Víte,
tehdy, když se to natáčelo...
Nevím, asi jsem jen
psala různý věci.
Spousta věcí, která se stala a já to neřekla, ale...
Jak jsem řekla, vyznělo to špatně.
Jako: „Povalila jsem ho na záda, jako bych s ním chtěla šukat.“
Snažila jsem se skutečně vymyslet,
jak nejrychlejc dosáhnout toho,
aby ležel a já byla nahoře a mohla utéct.
Ale...
v duchu
jsem pak cítila,
že nemám šanci.
Cítila jsem, že jediná možnost je střílet.
Ten, kdo tam ten večer byl, jsem nebyla já.
Byla to vyděšená dvanáctiletá holčička,
která prožívala nejrůznější nezhojené emoce,
a pokaždé, kdy ji někdo zranil,
mu nedokázala odpustit.
Teď mi je 25 let.
Vážně má tohle být můj život?
Vážně?
Opravdu si tohle zasloužím?
Nejradši bych to vzala zpátky.
Chtěla bych to změnit, ale nemůžu.
Překlad titulků: Marta Bartošková