Jeg vil fortælle min historie, for jeg føler mig ikke som en morder.
Jeg var bare en lille pige,
som gik rundt med en dyb smerte.
Jeg er ikke en ond person. Jeg begik bare en fejl.
HVERT ÅR I USA BLIVER
OVER 8.000 PERSONER DØMT FOR MORD
BLANDT DISSE ER UNDER TI PROCENT KVINDER
DETTE ER HISTORIEN OM FANGE NR. 1218896
Jeg kunne have valgt at gå derfra den dag,
for det er ikke i orden at slå et menneske ihjel.
Jeg ville ønske, jeg kunne lave det om.
Det var...
...forkert.
EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Det er sandt.
Sådan startede jeg.
Jeg ville gøre oprør og skabe kaos.
Jeg sagde: "Lad os se, hvem der dør først."
Det var mit valg.
Jeg tog hans liv.
Det var ikke noget, jeg havde planer om at gøre,
og jeg fortryder det.
Jeg vidste, jeg ville myrde de to mænd.
Han lå på knæ foran mig.
Så trykkede jeg af.
Jeg slog dem ihjel.
Med en kniv.
AT KRYDSE GRÆNSEN
CHILLICOTHE-FÆNGSLET LIVINGSTONE I MISSOURI
MISSOURIS FÆNGSELSVÆSEN
Mit navn er Cavona Flenoy.
Jeg har siddet inde i ti år for et skyderi.
DEN NIENDE MARTS 2010
SKØD OG DRÆBTE CAVONA FLENOY HASSAN ABBAS
Jeg blev født i Kansas City.
Jeg kommer fra et middelklassehjem, og jeg havde det hele.
Jeg manglede ingenting.
Min mor var præst.
Jeg hjalp til i hendes kirke.
Jeg sang i koret, og jeg hjalp med rengøringen.
Jeg elsker min mor.
Jeg er mors pige.
Det begyndte at gå galt, da jeg kom i de store klasser i skolen.
SOM TEENAGER BLEV CAVONA FLENOY UDSAT FOR FLERE SEKSUELLE OVERGREB
Jeg havde noget kørende med en dreng i skolen.
Han skubbede mig ned og løftede min bluse op.
Så slikkede han mine bryster.
Jeg har oplevet mange overgreb.
Jeg mistede...
Jeg mistede min uskyld.
Jeg mistede mit håb og mit selvværd, men de slap bare fra det.
De fik...
De fik ingen straf for noget som helst.
Jeg var meget fortabt og forvirret,
og jeg spurgte tit Gud, hvad jeg havde gjort.
Langsomt forvandlede jeg mig til en bitter og vred lille pige.
Jeg gik til psykolog,
men når jeg talte om det, blev jeg gal,
fordi det rippede op i fortiden igen.
De gav mig medicin for at sove,
men hvordan skulle det løse noget?
Jeg begyndte at tage stoffer og drikke for at få smerten til at gå væk.
Det var et levende mareridt.
Jeg var ikke engang 17 år,
da jeg fik min søn.
Det var smukt,
fordi jeg følte, han ville blive den eneste mand,
der ikke ville såre mig.
Jeg var nødt til at beskytte mig selv fra mere smerte,
for nu var det mig, der skulle beskytte ham.
Man skal beskytte sig selv for at kunne beskytte andre.
Jeg tænkte, at hvis jeg fandt en kæreste,
så ville jeg være mere i sikkerhed.
Men... det var heller ikke løsningen.
Når vi drak eller røg sammen,
så blev han rasende og begyndte at slå på mig.
Han var meget voldelig over for mig.
En dag slog han mig bevidstløs, så jeg måtte køres på hospitalet.
Mens jeg lå der,
spurgte politiet mig, om jeg ville anmelde det.
Jeg sagde nej, for han kom sikkert hurtigt ud.
Jeg var bange bagefter, så jeg ringede til min fætter.
Jeg forklarede ham det hele.
Han sagde, han kunne skaffe en pistol.
Den kostede 100 dollars, så jeg købte den.
Jeg havde den på mig hele tiden.
Den lå altid i min taske.
På den tid boede jeg på 78th og State i Kansas City
lige i nærheden af den døgnbutik, hvor jeg mødte Hassan.
Jeg kørte tit derhen for at købe spiritus.
Manden bag disken sagde,
at han vidste, jeg brugte et falsk id-kort.
Men jeg kunne få min spiritus, hvis jeg gik ud med Hassan,
fordi han var alene.
Jeg gik med på idéen.
Den dag afleverede jeg min søn hjemme hos min mor.
Hun ville forhindre mig i at gå nogen steder.
Hun sagde til mig,
hun havde bange anelser om noget.
Men jeg sagde: "Tag det roligt."
Hassan kom og hentede mig.
Han sagde til mig, at vi skulle spise på Golden Corral.
Vi tog motorvejen.
Men jeg syntes, vi kørte i ret lang tid.
Han sagde: "Ja, jeg har brug for at køre hjem og tage et bad."
Jeg tænkte...
Jeg havde selv et job,
og jeg tog også altid et bad bagefter,
så jeg forstod ham godt.
EFTER AT HAVE FORLADT KANSAS CITY KRYDSEDE DE DELSTATSGRÆNSEN
IND I PLATTE COUNTY I MISSOURI
Da vi ankom til hans sted,
spurgte han, om jeg ville have whisky, og jeg sagde ja.
Bagefter gav han mig noget, som jeg aldrig havde prøvet før.
Han sagde, det var PCP.
Så jeg tog det.
Da han kom ud fra badet,
var han nøgen og havde et kondom på.
Han sagde, jeg skyldte ham
for sprutten og alt det andet.
Han sagde, jeg skulle slikke hans pik eller dyrke sex med ham,
for ellers kom jeg ikke ud igen.
Jeg sagde: "Nej, lad være.
Jeg vil gerne hjem.
Jeg vil hjem til min søn."
Men han sagde: "Nej, du bliver her."
Den her fyr var to meter høj
og vejede 90 kilo.
Jeg tænkte, det var umuligt for mig at slippe væk fra ham.
Så...
Han lagde sig ned og...
Da han lagde sig ned,
prøvede jeg at slippe væk, men...
Så snart jeg fik chancen, tog jeg pistolen ud af min taske.
Jeg lukkede mine øjne, og så skød jeg.
Men han løb hen mod mig.
Da han gjorde det, tænkte jeg...
I alle de film, jeg havde set,
så blev folk liggende, når de blev skudt.
Men han kom løbende og bad mig give ham pistolen.
Jeg lukkede døren,
men han prøvede at tvinge den op igen.
Jeg skød gennem døren og skreg: "Hold op!"
Bagefter snuppede jeg hans bilnøgler og løb ud,
men han fulgte stadig efter mig.
Jeg steg ind i hans bil.
Jeg vidste ikke, hvor jeg var,
så jeg kørte bare ligeud.
Jeg kørte hjem til min fætter og sagde:
"Jeg er bange.
Jeg har gjort noget slemt, og jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre."
Jeg ville ikke ringe til politiet.
Hvad kunne de gøre?
HASSAN ABBAS DØDE FRA SINE SKADER
CAVONA FLENOY BLEV ANHOLDT TRE DAGE EFTER
NI MÅNEDER SENERE KENDTE HUN SIG SKYLDIG I UAGTSOMT MANDDRAB
Jeg tror ikke, at min datter ville gøre ham ondt.
Han ville tvinge hende til noget seksuelt
mod hendes vilje.
Mit navn er Stacey Lewis, og jeg er Cavona Flenoys mor.
Hun var ret enestående selv som nyfødt.
Hun havde de her store, nysgerrige øjne.
Hun var en født danser.
Cavona kunne danse. Hun kunne danse, til hun segnede.
Cavona sagde til sin advokat, at hun ville hævde et selvforsvar.
Selvforsvar medfører højst ti års fængsel.
Men advokaten rådede hende
til at kende sig skyldig i uagtsomt manddrab,
fordi hun ville tabe en retssag.
De gav hende intet alternativ
end at tilstå.
HVIS FLENOY ERKLÆREDE SIG USKYLDIG, RISIKEREDE HUN OVERLAGT MORD
MED MAKSIMUMSTRAFFEN LIVSTID UDEN PRØVELØSLADELSE
VED AT ARKLÆRE SIG SKYLDIG VILLE HUN BLIVE TILTALT FOR UAGTSOMT MANDDRAB
MEN OPGIVE RETTEN TIL EN RETSSAG OG DERMED AT HÆVDE ET SELVFORSVAR
Jeg vidste, hun skulle i fængsel.
Men advokaten havde sagt,
det var op til dommeren at udmåle en fængselsstraf.
Jeg troede, at hun højst ville få ti år...
...for derefter at blive prøveløsladt.
DEN 21. JANUAR 2011 AFSAGDE EN DOMMER EN DOM I CAVONA FLENOYS SAG
FÅR 25 ÅR FOR MORD
Jeg blev meget chokeret, da min datter fik 25 år.
Det vigtigste for dem var, at en pige havde været i Platte County,
og at den pige var sort.
Hun myrdede en i deres county,
og de ville straffe hende.
De ville sende hende bag tremmerne.
De sendte det her budskab:
"Hvis du gør noget i Platte County, så får du en hård straf."
En retssag havde været bedre for hende,
for så ville sandheden være kommet frem.
Aftalen om at kende sig skyldig i uagtsomt manddrab var en fejltagelse.
Hvis hun erklærede sig skyldig,
tog hun en straf, hun ikke havde fortjent.
Hun dræbte ikke den mand med vilje.
Hun forsvarede bare sig selv.
Det kunne være blevet præsenteret for en jury,
og resultatet havde været et helt andet.
Mit navn er Marilyn Hutchinson,
og jeg er psykolog i Kansas City.
Jeg blev hyret af Cavonas advokat til at vurdere hende.
De fleste sager, som jeg behandler, gemmer på et eller andet tragisk.
Folk, der er blevet misbrugt som børn.
Folk, som længe har været udsat for vold i hjemmet.
Det var også tilfældet med den her sag.
HUTCHINSON & PARTNERE
Jeg mødte Cavona den femte august 2010.
Før mødet
havde jeg læst en række efterforskningsrapporter,
forhørsudskrifter og politirapporter.
Da jeg så optagelsen fra hendes forhør,
blev jeg forbavset over at høre
om de mange seksuelle overgreb, hun havde været udsat for
fra en ung alder.
Jeg er blevet voldtaget hele livet.
Jeg stoler ikke på nogen.
De personer, der voldtog mig igen og igen...
De er aldrig blevet straffet for det!
Ingen af dem.
Hvorfor er de ikke det?
Hvor mange gange er det sket? Er det noget familie?
Er det folk tæt på familien?
Det er folk, der bor i mit kvarter.
Da jeg gik i sjette klasse...
Han voldtog mig hjemme hos ham, men sagen blev droppet.
Ugen efter voldtog hans ven mig i skoven bag vores hus,
og bagefter var det en af hans andre venner.
De voldtog mig alle tre.
Efter min mening led Cavona af angst
og depression.
Hun havde selvmordstanker og var meget bange.
Hun havde været udsat for mange seksuelle overgreb
fra en ung alder.
BLEV VOLDTAGET AF NABO I SJETTE KLASSE
Under første voldtægt var hun 12 år.
Hun meldte det, men der skete ingenting.
FLENOY FORLOD PARTNER EFTER VOLDELIGT SKÆNDERI
Hun indså tydeligt følgende:
"Jeg bliver ikke taget alvorligt.
Folk kan gøre, hvad de vil med mig.
Myndighederne hjælper mig ikke.
Jeg er alene."
Efter at have talt med hende
stod det klart for mig, at hun havde PTSD,
altså posttraumatisk stresssyndrom.
Ved posttraumatisk stresssyndrom
handler det om død eller overlevelse.
Men det er noget, der foregår på et ubevidst plan.
Det er en pludselig impuls.
Det får personen til at reagere meget voldsomt
i enhver situation, der ligner den, som har forårsaget traumet.
Han sagde, jeg skulle slikke hans pik eller have sex med ham.
Jeg fik de samme billeder i hovedet, som da jeg var 12 og 13.
Det hele kom tilbage i det øjeblik,
og jeg kunne ikke klare det mere.
Cavonas voldtægtshistorik overgår uden nogen form for tvivl
de fleste menneskers oplevelser.
Jeg ved, hun dræbte en mand.
Men jeg mener også, at hun gjorde det i selvforsvar.
Loven tillader folk at forsvare sig selv,
hvis de bliver alvorligt truet.
Derfor mener jeg, hun er blevet uretfærdigt behandlet.
TRE ÅR EFTER HENDES DOM FASTSLOG APPELDOMSTOLEN,
AT CAVONA HAVDE MODTAGET EN PASSENDE JURIDISK BISTAND
UNDER SIN FØRSTE RETSSAG
DEN AFVISTE DESUDEN HENDES ANMODNING OM AT TRÆKKE TILSTÅELSEN TILBAGE
HENDES DOM PÅ 25 ÅR BLEV FASTHOLDT
Da Cavona havde kendt sig skyldig,
blev det ufattelig kompliceret
at få en dommer til at omstøde beslutningen.
Jeg er Kate Webber.
Jeg har været advokat i mange år,
og jeg repræsenterede Flenoy under hendes appel,
efter at domstolen havde afvist hendes anmodning.
Jeg indbragte en sag ved appelinstansen
med det argument, at domstolen havde begået en fejl,
og at hun burde kunne trække tilståelsen tilbage.
Systemet vil desværre helst producere tilståelser.
Kun tre procent af alle sigtede personer opnår en retssag i dag.
Man lægger et enormt pres på disse personer
for at opnå en tilståelse.
Hvis alle de her mennesker faktisk bad om at komme i retten,
ville systemet gå i stå.
Vi har simpelthen ikke nok ressourcer.
Det specielle ved den her sag er...
...at tilståelsen blev aftvunget
I Platte County giver man folk både en gulerod og en trussel.
"Vi tilbyder dig at tilstå et uagtsomt manddrab.
Men hvis du ikke gør det inden den dato,
så konverterer vi sigtelsen til overlagt mord."
I min erfaring følger de næsten altid truslen til dørs.
Så efter min mening er det
et lovstridigt pressionsmiddel.
Man burde ikke straffe nogen for at udøve deres forfatningsmæssige ret
til at få deres skyld bevist over enhver begrundet tvivl.
Men det gør man.
Hvilket valg havde Flenoy dengang?
Skulle hun risikere aldrig at se sin søn igen
uden for fængslets mure
eller tage imod rettens afgørelse
og krydse fingre for, at dommeren ville give en rimelig straf?
Er det et valg?
Det er meget uheldigt,
at det her skulle ske i Platte County.
For jeg tror, at en ung, hvid kvinde
med de samme vilkår og baggrund
ville have fået en anden behandling.
Det spiller en rolle, fordi anklageren er en valgt embedsmand.
Han bliver valgt af folk omkring ham,
og de er hovedsageligt hvide.
I storbyerne har man større forståelse
for den virkelighed, som Flenoy er opvokset med.
Men det har Platte County ikke.
Borgerne i Platte County vil have
en streng retshåndhævelse.
Vi har sandsynligvis hårdere straffe for mord end mange andre steder.
Det sker, at visse sigtede siger:
"Hvis jeg havde vidst det, ville jeg ikke have gjort det."
Det er lige netop det, som fremtidige kriminelle skal tænke.
Mit navn er Eric Zahnd, og jeg er anklager i Platte County.
Det har jeg været siden 2003.
Jeg behandlede sagen mod Cavona Flenoy.
ANKLAGER
Cavona Flenoy lignede en lille, uskyldig pige.
Men hendes handlinger afslørede, at hun er en meget farlig,
voldelig og morderisk person.
Jeg tror, vi havde bevismateriale nok til at dømme hende for overlagt mord,
og så ville hun have tilbragt resten af sit liv i fængslet
uden en prøveløsladelse.
BLACK'S JURIDISKE ORDBOG
Men på grund af hendes unge alder
samt visse andre ting,
hun havde oplevet som barn, mente vi,
at vi kunne opnå retfærdighed med en dom for uagtsomt manddrab.
Derfor tilbød vi hende en tilståelsesaftale
og bad om en fængselsstraf på livstid.
Det betyder, hun kan bede om prøveløsladelse,
når hun er omkring 40,
og at hun bliver løsladt, inden hun er 45.
Hun får dermed en chance for at blive genintegreret i samfundet
og forhåbentlig genetablere kontakten
med sin søn, som var ret lille.
Jeg mener, at Flenoy havde et valg.
Hun kunne tilstå et uagtsomt manddrab
eller føre sin sag i retten
og risikere en livslang fængselsdom uden mulighed for prøveløsladelse.
Jeg synes, det var rimelige betingelser for en så alvorlig sag.
Ms. Flenoy tog hjem sammen med mr. Abbas med den eneste hensigt
at stjæle fra ham.
Hun skød ham tre gange,
en gang i brystet, en gang i ansigtet og en gang i siden.
Der er ingen tegn på selvforsvar.
Jeg er kriminalkommissær Dennis Jones.
Jeg var en af efterforskerne i sagen
om Hassan Abbas her i Riverside.
Riverside er en ret lille by,
så når et mord bliver begået, bliver folk chokerede.
Det kommer bag på dem, at sådan noget kan ske i deres nabolag,
især fordi byen er så lille.
Det her er den ejendom, hvor Abbas boede.
Der er døren ind til hans lejlighed.
Hans bofælle ringede og sagde, han havde fundet Abbas på gulvet.
Han var blevet skudt.
Da politiet ankom,
fandt de ham ved døren.
Det var tydeligt, at ofret mr. Abbas
ikke var blevet skudt lige ved døren.
Det her er planen over lejligheden.
Her er hans soveværelse,
og det første skud blev affyret, mens han lå i sin seng.
Da han rejste sig,
skød hun ham igen i brystet og i ansigtet.
Da han var cirka her,
skød hun igen, men ramte kun væggen.
Derefter løb hun ud af soveværelset og videre ind
i stuen med ham efter sig,
og så faldt han om ved fordøren.
Hans bilnøgler og hans tegnebog var væk.
Bofællen gav os nogle vigtige oplysninger om den kvindelige gæst,
og så fik vi et gennembrud.
Det lykkedes os at identificere ms. Flenoy temmelig hurtigt
takket være oplysningerne.
Vi fik hendes navn fra ekspedienten i døgnbutikken,
så vi vidste, hvem hun var.
Hun kørte i hans bil, som vi også kunne eftersøge.
Efter sin anholdelse blev hun overført til politistationen,
hvor hun blev afhørt.
Fortæl mig, hvad der skete i weekenden.
Først fik hun det til at fremstå som et selvforsvar.
Han ville voldtage hende, så derfor følte hun,
at hun måtte forsvare sig.
Jeg ville aldrig have skudt ham ellers.
Det sværger jeg.
Jeg blev bare så bange.
Men under efterforskningen indså vi, at hun havde planlagt det hele.
Hun var ikke et offer.
Vi fandt ud af, at hun tog tilbage flere gange.
Var du der søndag eftermiddag?
Nej, ikke i søndags. Jeg var der kun fredag og tirsdag.
Sov du der i fredags?
-Ja, han kørte mig hjem lørdag. -Okay.
Hun sover der om fredagen,
og han kører hende hjem.
Om lørdagen køber hun en pistol.
Hvornår købte du pistolen?
Det gjorde jeg i lørdags.
Hun vidste,
at han lige havde fået 2.400 dollars
tilbage i skat.
Det var motivet.
Hun ville begå et slags tyveri og skaffe sig nogle kontanter
eller andre værdigenstande fra mr. Abbas.
Det er derfor, hun havde pistolen med.
Hun frygtede ikke for sin egen sikkerhed.
Hun vidste, hvad hun gjorde,
selvom det gik galt.
Vi får måske aldrig præcist at vide, hvad der skete den aften.
Men beviserne peger på,
at ms. Flenoy ville stjæle fra mr. Abbas,
og at han døde af den grund.
Jeg tror ikke, hun fortalte hele sandheden om mordet,
før hun blev alene i forhørslokalet
med en notesblok foran sig.
Her skrev hun blandt andet:
"Jeg skubbede ham ned på sengen, som om jeg ville dyrke sex.
Så tog jeg pistolen og skød ham."
Det er efter min mening en direkte tilståelse fra ms. Flenoy om,
hvad der skete den dag,
og i delstaten Missouri er det ensbetydende
med overlagt mord.
Med et planlagt mord.
Ifølge Missouris lovgivning var det en bevidst handling.
Hun tænkte over det i en vis tid,
måske kun ganske kort.
Men så besluttede hun sig for at skyde mr. Abbas,
hvilket medførte hans død.
Hassan Abbas betalte for hendes forbrydelse med sit liv.
Jeg mener, at en lang fængselsstraf var fuldstændig berettiget.
Jeg tror ikke, verden bliver sikrere,
fordi Cavona sidder i fængsel i 25 år.
Hun tog et liv, men hun er ikke en morder.
Ifølge anklageren var det et planlagt tyveri
og derfor et overlagt mord.
Hun ville slå ham ihjel for at tage hans bil, hans kreditkort
eller andre genstande af værdi.
Men det passer ikke på mange af de sager, som jeg har haft gennem årene.
Hun tog hans bil, fordi ellers kunne hun ikke komme hjem.
Hun brugte hans benzinkort, fordi tanken var tom.
Det er sådan noget, man gør, når man føler sig truet og panikslagen,
og især efter at have indset alvoren ved det.
Man efterlader ikke sine sko på stedet.
Det gør man kun, hvis man flygter i panik.
Politiet brugte alle de sædvanlige teknikker
for at få hende til at tale,
hvilket hun slet ikke var forpligtet til.
Hvordan Cavona Flenoy havde det rent følelsesmæssigt i den situation
er umuligt at forestille sig.
Men de afbrød forhøret
og efterlod hende alene med en blok papir og en kuglepen.
Skriv til dig selv, Gud eller din mor.
Det er helt op til dig.
Du må også tegne, hvis det kan hjælpe, okay?
Den taktik bruges ofte til at få folk til at inkriminere sig selv
eller komme med udsagn, der kan blive inkriminerende.
En enkelt sætning kan blive fortolket
som værende inkriminerende.
Det var et tvetydigt udsagn.
Men der var mange andre udsagn i hendes skriblerier,
og de modsiger helt den version, som anklageren fremlagde.
Der stod blandt andet et sted,
at hun nægtede at dyrke sex med ham.
Men det udelod mr. Zahnd selvfølgelig.
Han plukkede kun det ud, der kunne fordrejes
og blive inkriminerende.
Med det i hånden
havde de deres argumenter på plads.
De kunne bygge deres sag, og det gjorde de.
MISSOURIS FÆNGSELSVÆSEN CHILLICOTHE-FÆNGSLET
Det føles som et mareridt,
som jeg vågner op af en dag.
Dengang havde jeg nogle problemer.
Jeg var psykisk forstyrret.
Jeg tænker konstant:
"Hvad laver jeg her?"
Jeg føler tit, det er uretfærdigt.
90 DAGE EFTER DET FØRSTE INTERVIEW
ACCEPTEREDE CAVONA AT SVARE PÅ YDERLIGERE SPØRGSMÅL
Min aftale...
Det var ikke en ægte aftale.
De sagde bare til mig,
at hvis jeg ikke tog imod den,
så ville jeg aldrig se min søn igen
og sidde i fængsel i resten af mit liv.
Hvis jeg fik en ny chance, ville jeg gå i retten.
Jeg ville... forsøge at forklare det hele.
Hvor mange gange var du hos ham?
En gang.
Det var den dag, hvor det skete.
Hun havde planlagt det hele.
Hun var ikke et offer.
Hun tog tilbage dertil flere gange.
Hun sover der om fredagen,
og han kører hende hjem.
Om lørdagen køber hun en pistol
og skyder ham.
Der er visse ting,
som jeg ikke forstår.
I den periode var jeg på stoffer og drak,
så jeg kan ikke huske alting.
Så derfor...
Men jeg er ikke den type person,
der står op og siger: "I dag vil jeg skyde et menneske."
Nej, jeg...
Jeg kunne ikke huske, jeg havde pistolen
i min taske, før jeg var på værelset.
Den havde ligget i min taske
i halvanden uge, før jeg mødte Hassan.
Jeg tror ikke, hun fortalte hele sandheden om mordet,
før hun var alene i forhørslokalet
med en notesblok foran sig.
Der skrev hun blandt andet:
"Jeg skubbede ham ned på sengen, som om jeg ville have sex.
Så tog jeg pistolen og skød ham."
På det tidspunkt under optagelsen...
Jeg tror, at jeg bare skrev alt muligt ned.
Jeg skrev en masse ting, som jeg ikke havde fortalt dem,
men det kom ud forkert
såsom det med at have sex med ham.
Jeg tænkte kun på én ting.
"Hvordan kan jeg holde ham nede, så jeg får tid til at flygte?"
Men så gik det op for mig,
at jeg alligevel ikke havde en chance.
Den eneste udvej var at skyde ham.
Jeg var ikke mig selv den aften.
Det var den lille pige på 12 år, der genoplevede
ting fra sin fortid.
Ting, som hun ikke havde bearbejdet
eller nogensinde tilgivet.
Jeg blev voldtaget,
og nu skal jeg være her i 25 år.
Er det virkelig mit liv?
Er det?
Fortjener jeg det?
Jeg fortryder det.
Men jeg kan ikke gøre det om.
Tekster af: Rikke Schultz