Gyakran imádkozom Mr. Moore-ért.
Imádkozom a családjáért is!
Belátom, hogy rettenetes dolgot követtem el.
MIÓTA 1976-BAN ÚJRA BEVEZETTÉK A HALÁLBÜNTETÉST AZ USA-BAN,
TÖBB MINT 8000 EMBERT ÍTÉLTEK HALÁLRA EMBERÖLÉS MIATT
EZ A HALÁLSORON LÉVŐ 00631555-ÖS ELÍTÉLT TÖRTÉNETE
Egyre csak süllyedtem a bűn tengerében.
Nekem az élet véget ért.
Meg akartam halni.
Mindig az jutott eszembe:
Miért vagyok itt?
Miért vagyok itt? Mi végre létezem?
Mi végre létezem?
A nevem Toby Lynn Williams.
Szándékos emberölés vádjával halálra ítéltek.
A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Ez igaz történet.
Így fogom kezdeni.
Csak lázadni akartam, káoszt okozni.
Végigmértem. Majd meglátjuk, ki öl meg kit!
Meghoztam a döntést.
Megöltem.
Sosem akartam ezt tenni,
bárcsak ne tettem volna!
Tudtam: kiszállok a kocsiból, és megölöm a két férfit.
Ahogy előttem térdelt,
csak arra emlékszem, hogy lövök.
Mindkettőt megöltem.
Agyonszúrtam.
VALAMI RETTENETES
1984. DECEMBER 20-ÁN
TOBY WILLIAMS KIRABOLTA, ELRABOLTA, MAJD LELŐTTE JOHNNY ÉS DEBORAH MOORE-T
Fiatalon nem vagyunk valami okosak.
És elkövetünk butaságokat.
Ez alapján kéne megítélni minket, míg élünk?
Vagy lehetőséget adni, hogy bizonyítsuk:
"Tanultam belőle, több lettem tőle"?
Harminchat év.
Felfoghatatlanul hosszú idő.
Mi az elég, ha büntetésről van szó?
BETO FEGYHÁZ, TEXAS
Az időm nagy részét Shreveportban, Louisianában töltöttem.
Úgy érzem, minden másként alakul,
ha egy szerető anya és apa mellett nőhetek fel.
Hét éves voltam, mikor rájöttem,
hogy akit anyának hívtam, a nagyanyám volt.
Hathetes koromban anyám úgy döntött,
örökbe ad egy családnak, akik magukhoz vettek volna.
Erre nagyanyám azt mondta:
"Ha te nem akarod őt, majd én vállalom és felnevelem."
Apám...
nem létezett.
Börtönbe került egy gyilkossági ügy miatt,
és sose kerültünk igazán közel egymáshoz.
Amikor apám kijött a börtönből, eljött Louisianába,
és... én örültem.
Elképesztően örültem neki.
Mikor végül hozzá költöztem,
rendre összetűzésbe keveredtem a féltestvéreimmel,
és a fiúk folyton rajtam ugráltak.
Mindig valami harc volt közöttünk.
Kilencéves voltam, mikor
először elszöktem otthonról.
Az utcán éltem, az utcán aludtam.
Nekem a bűnözés a túlélésről szólt.
Lopnom, rabolnom kellett
elemelni ezt-azt a boltból, mert éhes voltam.
Inni és drogozni, legalábbis füvezni,
10-11 évesen kezdtem.
És 15 voltam a fegyveres rablás, emberölési kísérlet ügyem idején.
Ki akartam rabolni egy helyet, hogy pénzhez jussak,
és vehessek még alkoholt meg marihuánát.
Fiatalkorúan életfogytiglanra ítéltek,
és a lousianai javítóintézetbe kerültem.
TOBY WILLIAMS A JAVÍTÓINTÉZETBŐL
RÖVIDDEL A HUSZADIK SZÜLETÉSNAPJA ELŐTT SZABADULT
Mikor kikerültem az intézetből,
úgy éreztem, elszaladt az élet.
Tehát, hogy felvegyem a ritmust,
keresnem kellett valami rablást, vagy betörést,
olyan bűncselekményt, ami anyagilag egyenesbe hoz.
Valaki más kárára.
Tudják, akkoriban így álltam hozzá.
Johnny Moore-nak hívták a férfit, aki munkát adott.
Ő és az apja felelt egy lakókocsiüzlet beindításáért,
és segítségre volt szükségük,
így belementek, hogy nekik dolgozzam nagyjából egy hétig.
Egy este hallom, amint két fiatal beszélget,
hogyan rúgta ki őket Mr. Moore apja,
és ebben megláttam a lehetőséget,
hogy Mr. Moore-t kiraboljam.
Gondoltam, a bűnüldöző szervek őket gyanúsítják majd,
mert volt indítékuk a bűncselekmény elkövetésére,
amiatt, hogy Mr. Moore kirúgta őket.
A gond az volt, hogy Mr. Moore ismert engem,
amire az volt a megoldás, hogy Mr. Moore-t ki kell iktatni.
Úgy véltem, meg kell ölnöm,
nehogy a tárgyalóteremben azonosíthasson.
Tudtam Moore-ék kisgyerekéről.
Ezért szerettem volna, ha van ott valaki, aki figyel,
nehogy a gyereknek baja essen.
Útban a ház felé,
láttam, hogy Wilma és Victoria közeledik felém.
Wilma és Victoria két fiatal lány volt a környékről.
Mondtam, hogy legalább félmillió dollárt szerezhetünk
ezzel a rablással,
ők pedig belementek.
Úgyhogy elmentünk Mr. Moore házához.
Bekopogtam.
Ő kijött, én meg ráfogtam a .357-es pisztolyt,
és kértem, hogy menjünk vissza a házba,
mire ő visszament.
Bementünk a szobájába, ott feküdt a felesége és a fia az ágyon.
Végül elkezdtük kihordani a dolgait a házból a furgonjára.
A lányok csak szemmel tartották Moore-ékat és a kicsit.
Aztán gyakorlatilag sakkban tartottam a fegyverrel,
és mondtam Mr. Moore-nak, hogy most elmegyünk valahova.
Mind bepréselődtünk a kocsiba, és átjöttünk ide, Texasba,
hogy félrevezessük a rendőrséget, hogy azt higgyék,
texasi követte el a bűncselekményt,
nem pedig valaki Lousianából.
Mikor átértünk Texasba, Moore-ékat kiszállítottam a kocsiból.
A saját életem nem érdekelt,
és próbáltam bátorságot meríteni abból,
hogy a saját életem nem számított,
hogy képes legyek megtenni ilyesmit,
amit korábban sosem tettem.
Mikor összeszedtem a bátorságom,
céloztam, és lőttem.
Miss Moore háttal állt nekem,
átment rajta, és a férjét is eltalálta.
Rögtön azután, hogy rájuk lőttem,
meg akartam lőni Mr. Moore-t, hogy biztosan meghaljon,
de Victoria odalépett hozzám,
és kifejtette, hogy Mr. Moore meg fog halni,
hagyjuk őt.
Szóval beültünk a kocsiba a babával.
És ott hagytam a holttesteket.
TOBY WILLIAMSET LETARTÓZTATTÁK
NÉGY ÓRÁVAL AZUTÁN, HOGY LELŐTTE JOHNNY ÉS DEBORAH MOORE-T
WILLIAMSET EMBERRABLÁSSAL, ÉS SZÁNDÉKOS EMBERÖLÉSSEL VÁDOLTÁK
A november-december errefelé mindig hideg.
Negyven egynéhány éve itt élek.
Ez itt családi birtok,
így ide építettem egy kis házat.
Még a 80-as évek elején, már ágyban voltam, aludtam.
Nem tudom pontosan, hajnali hány órakor,
de jóval éjfél után, arra emlékszem.
Kopogást hallottunk,
és valaki segítséget kért.
Azt gondoltam,
ki akarnak rabolni, hirtelen ezt hittem.
Ijesztő érzés volt,
mert ilyesmi sosem történik errefelé.
Kikémleltünk az ablakon,
és a férfi ott állt, közvetlen a bejárati ajtó előtt.
Azt mondta, lelőtték a feleségét, és őt is meglőtték.
Mindkét kezét itt tartotta.
Ezt sosem fogom elfelejteni.
Látni lehetett a lyukat.
Vér nem látszott, de felteszem, befelé vérzett.
Azt mondta, tudja, ki tette.
Elvitték a kocsiját,
és náluk van a fia.
Kérdem, hol a felesége?
Azt mondja, odébb az úton.
Nagyjából 400 méterre vagyunk a házamtól.
Itt történt az eset, pont itt, az út szélén.
Beugrott hátra a furgonba, és idehajtottunk.
Akkor láttuk meg a földön fekvő asszonyt.
Itt feküdt.
Nagyjából az oldalán.
A lába itt volt, a feje nagyjából errefelé,
és mozdulatlanul feküdt.
Ennyi vért még nem láttam.
A férfi kiszállt.
Megnézte a feleségét.
Nem tudom, talán azt hitte, hogy ő is rendben lesz.
Addigra megérkeztek a rendőrök.
Betették a férfit mentőbe, és el is vitték.
Később megtudtam, hogy a nő meghalt.
Itt egy kép Debbie-ről.
Szerintem nem örül, hogy itt lekaptam.
De túllépett rajta.
Itt egy kép róla és Cuddles-ről.
Cuddles törpe csivava volt.
Picike jószág.
Cuddles és Debbie alszik.
Úgy tűnik, ez visszatérő téma.
A nevem Johnny Moore.
Debbie volt az első szerelmem.
A feleségem,
a barátom,
a bizalmasom.
19 nap híján
három éve voltunk házasok,
mikor meghalt.
Deborah-t a templomban ismertem meg.
Egy barátom mutatott be minket egymásnak,
tán egy-két héttel később randevúztunk.
És szerelem lett belőle.
Úgy egy évig, talán 16 hónapig jártunk,
mielőtt összeházasodtunk.
Közös volt az érdeklődésünk.
Jól megvoltunk.
Megszületett a fiunk, 1984-ben.
Ezek szép emlékeket idéznek.
A rossz emlékek helyett ezek a jókat hozzák vissza.
Mindazonáltal, fiatal pár voltunk,
nem volt minden zökkenőmentes,
de boldogultunk.
Imádta a fiunkat,
nem volt olyan pillanat,
hogy ne babusgatta volna.
Ő volt a szeme fénye.
Az volt az élete, hogy gondoskodott róla.
Jó anya volt.
Jó barát volt. Jó ember volt.
Nem tűnik valami soknak, ugye? Pedig az.
Debbie 1984. december 20-án halt meg.
12 évig tartott,
míg megbirkóztam vele.
Túl vagyok-e rajta?
Nem teljesen. Soha nem is leszek.
Igen, még mindig felzaklat,
de már tudok róla beszélni.
Azt mondja az Írás: "Mert mi a ti életetek? Pára vagytok csak,
mely kis ideig látszik, aztán ismét eloszlik."
ÜGYVÉDI IRODA, JOHN S. WALKER
John S. Walker vagyok,
közel 50 éve ügyvédként praktizálok.
1984-ben ügyész voltam Panola megyében.
Mindenféle ügyem volt.
Emberölés, nemi erőszak, rablás. Amit el tud képzelni.
Az egyik eset az Állam kontra Toby Williams volt.
GREENWOODBÓL ELRABOLT CSALÁD, AZ ANYÁT LELŐTTÉK; RENDŐRKÉZEN A TRIÓ
Meglehetősen közismertek voltak
az ügy elborzasztó részletei.
Toby Williams lényegében elrabolta az áldozatokat.
És kivitte őket a határba
egy elhagyatott úton.
Majd utasította őket, hogy vetkőzzenek le.
Az út közepén, télen.
Sírtak, és a karjukat maguk köré fonták
a dermesztő hidegben,
az út közepén.
Aztán úgy döntött, látni akar két fehér embert közösülni.
Nem akarok otromba lenni, de...
azt mondta: "Látni akarom, hogy basznak a fehérek."
TOBY WILLIAMSET BŰNÖSNEK TALÁLTÁK
DEBORAH MOORE MEGÖLÉSÉBEN
1985. SZEPTEMBER 27-ÉN HALÁLRA ÍTÉLTÉK
Arra az ítéletre számítottam, ami végül született.
Azt hiszem, ő is számított rá.
Emlékszem, hogy Mr. Williams az orra alatt azt motyogta,
"Csak legyünk túl rajta gyorsan."
WILLIAMS BÜNTETÉSE MÉREGINJEKCIÓ
"TUDOM, HOGY AZ ÉLETEMNEK VÉGE"
"BÁRCSAK ITT AZONNAL MEGHALHATNÉK!"
Azt hiszem, Mr. Williams gyalázatos viselkedése olyan,
amit a társadalom nem tűrhet.
Kopogtak, ajtót nyitottam,
és egy .357-es pisztollyal találtam szembe magam.
ISTEN HOZOTT!
Órákig tartott.
Toby azt mondta, kocsikázunk egyet.
Debbie tartotta George-ot.
Én meg őt öleltem át.
Beszélni nem tudtunk, csak összenéztünk.
Azt hiszem, ez a legjobb szó rá.
Láttam, hogy fél.
Ahogy tartja a fiunkat, magához öleli George-ot.
Éreztem, hogy baj lesz.
És Debbie is érezte.
Efelől nincs kétségem.
Hogy ennek nem lesz jó vége.
Mikor a lányok követelték, hogy adjuk oda George-ot,
Toby nyugodt volt,
összeszedett. Tudta, mit csinál.
Valóban levetkőztünk, de ők ennyit...
érti, nem volt más.
Én alsónadrágban voltam.
Debbie melltartóban és bugyiban.
Nem hallottam a lövést.
A mai napig nem emlékszem a lövésre. Arra ocsúdtam, hogy a földön vagyok.
Hallom, ahogy Debbie légzése gyengül.
Ránéztem, és...
tudtam, hogy meghalt.
Miután bevittek a kórházba, az orvos megvizsgált,
és úgy döntött, azonnal műteni kell.
Én inkább a fiam miatt aggódtam.
Nem tudtam, hol van.
Emlékszem, a sürgősségin voltam,
onnan toltak át a műtőbe,
mikor valaki szólt, hogy hívást kaptak:
Egy nő csecsemőt talált az tornácán.
Megtalálták a fiamat,
és láthattam is őt, mielőtt...
Elnézést!
Láthattam őt a műtét előtt.
Igen, bűntudatom van, hogy én élek
ő pedig nem.
De közben úgy éreztem,
hálás vagyok, hogy gyorsan meghalt.
Hogy nem szenvedett.
Hálás vagyok, hogy nem szenvedett.
Toby Williams nem tudja jóvá tenni,
ami aznap éjjel történt.
Egy életet nem lehet pótolni.
Hogy érez mostanában Williams iránt?
Beszélni sem akarok Toby Williamsről.
Mert nem akarja, hogy bármi módon ismét hatással legyen önre?
Beszélni sem akarok Toby Williamsről.
TEMETÉS
BLACK & CLARK TEMETKEZÉS
Nem lehet az embereket automatikusan megítélni a múltjuk alapján
Ezek az emberek, akik öltek, nem azok, akik akkor voltak.
Van remény a megváltásra.
A nevem Thomas Wattley.
Tíz éve ismerem Toby Williamst.
Én vagyok a lelkész a George Beto Fegyházban,
Tennessee Colony-ban, Texasban.
Mikor bekerült, egy gengszter volt.
Verekedett. Drogokat használt.
Lopott, hazudott, gyilkolt.
Kereste a balhét.
1992-BEN A FELLEBBVITELI BÍRÓSÁG KIMONDTA,
HOGY A WILLIAMS RETARDÁLTSÁGÁT FELVETŐ BIZONYÍTÉKOKAT
NEM VETTÉK FIGYELEMBE A TÁRGYALÁS SORÁN
A HALÁLOS ÍTÉLETET MEGSEMMISÍTETTÉK ÉS ÉLETFOGYTIGLANI FEGYHÁZRA ÍTÉLTÉK
BLACK & CLARK TEMETKEZÉS
WILLIAMS FELLEBBEZÉSÉBEN
ÜGYVÉDEI RÉSZLETESEN TÁRGYALTÁK
NEHÉZ GYERMEKKORÁT
KOMOLY GONDOK AZ ISKOLÁBAN
TANULÁSI NEHÉZSÉGEK
ELSZIGETELTSÉG ÉS ELUTASÍTOTTSÁG
ÁLLANDÓ FELFORDULÁS
ÉRZELMI SÉRÜLÉS
NEM KELLETT SENKINEK
ELUTASÍTOTTSÁG
LELKI TRAUMÁK
ALACSONY INTELLEKTUS
NYILVÁNVALÓ HIPERAKTIVITÁS
FIGYELEMZAVAR
53 ÉS 69 AZ IQ TESZTEN
Amikor megismertem Toby-t,
próbálta megtalálni önmagát,
megérteni, kicsoda ő a börtönben.
Eleinte az órákon
csak itta magába,
amiről beszéltünk.
Aztán elkezdett megnyílni,
beszélt a traumákról, melyeket gyermekként elszenvedett.
Az anyámat, nem ismertem.
Az életutamat gyakorlatilag ugyanaz az érzés kísérte végig.
Ha a saját anyád nem szeret, akkor senki más sem fog.
Toby belül szenved.
BÍZD GONDJAIDAT AZ ÚRRA
Hallani a hangján.
Mindannyian ismerni akarjuk az anyánkat.
Ismerni akarjuk az apánkat.
Tudni akarjuk, ki vagyunk.
Én mindig szeretetben éltem,
de úgy vélem, szeretet nélkül az élet bizonyára kemény.
Nincs önbecsülésed.
Öntudatod.
Ha szeretnek, akkor egyénként értékesebb leszel.
Tízéves koromban
összebarátkoztam egy fiúval
a közösségben.
Mászkáltunk, bicikliztünk,
néha el is loptuk a bringát.
A családjában találkoztam valakivel,
nem tudom, hogy a bátyja vagy a nagybátyja volt-e.
Szerettem volna apaként vagy bátyként felnézni rá.
És akkor
elmentünk ehhez a dallasi vízelvezetőhöz rákászni.
Már csak azt vettem észre, hogy
kéjvággyal néz.
és ott akkor...
megerőszakolt.
Segítségért akartam kiáltani.
Hogy valaki megmentsen.
Aztán úgy döntöttem, mégsem akarom, hogy megmentsenek,
mert
ahogy belegondoltam,
ha valaki a segítségemre siet, utána kigúnyolhat.
Szóval csak feküdtem,
remélve, hogy hamar vége lesz.
Később felállt,
és felhúzta a nadrágját.
Azt mondta, nehogy szólni próbáljak bárkinek.
Úgy véltem, ez az jelenti, végeztünk,
szóval felkeltem, felöltöztem.
és magam mögött hagytam a vízelvezetőt.
Nem szóltam senkinek...
hogy hogyan jutottam el onnan
a ház mögé, ahol a nagymamámmal éltünk,
dobtam ki az ondótól mocskos alsóneműt,
és zártam be a jófiút a lelkem tömlöcébe.
Senkinek...
Nem szóltam senkinek.
Milyen az, mikor bántanak,
de nem szólsz róla senkinek?
Milyen lehet?
Egy segélykiáltás volt
az egész élete.
Nehéz józan ésszel felfogni, hogy
ez vezetett oda, hogy embert ölt.
De tudjuk, hogy események sora történt az életében,
egyre nehezebb, egyre keményebb dolgok,
melyek erre az útra sodorták.
TOBY WILLIAMS - GYERMEKKOR
Toby megérdemli az együttérzést.
Szörnyű bűnt követett el.
Ezt nem felejthetjük el.
És ha rosszat teszünk,
akkor büntetést kapunk.
De ugyanakkor
megbocsátónak kell lennünk.
És imádkoznunk azért, hogy Toby idővel tanuljon ebből,
és változtasson.
Erről van szó.
TOBY WILLIAMS 2004 DECEMBERE ÓTA FELTÉTELESEN SZABADLÁBRA HELYEZHETŐ
Horgászok, amikor csak tudok.
Horgászok itt a kert végében.
Horgászok a csónakomban.
Lemegyek a helyi horgászmolókra.
A börtön olyan, mintha egy ketrecben lennél,
és nem élvezheted az életnek ezeket az apró örömeit.
És ha húsz éven át nem teheted,
akkor sokat veszítesz.
Toby Williams volt az első cellatársam amikor lecsuktak,
nagyjából az első nyolc hónapban.
Be voltunk zárva a nap 24 órájában a hét minden napján,
és nem igen volt más dolgunk,
mint megismerni, akivel együtt vagyunk,
azt az egy embert.
Tobyval azóta is barátok vagyunk.
Az emberek azt feltételezik, hogy Toby veszett szörnyeteg.
Aki ha bárkinek a közelébe kerülne,
azon járna az esze, hogy kitervelje, hogyan árthat neki,
hogyan használja ki, hogyan fossza ki.
Rengeteg rosszat.
De Tobyra egyik sem igaz.
Nem tudom, hogy akár
egy nap, egy hét, egy hónap vagy egy év eltelik-e úgy,
hogy ne nyomasztaná
a veszteség, amit okozott.
A halálsoron, nap nap után egyedül abban a cellában
rájössz, hogy valami elromlott.
Toby azt az utat választotta, hogy igyekszik javítani magán,
és sikerült neki.
Elkezdte képezni magát.
Kezdte meghallgatni mások véleményét bizonyos dolgokról.
Példamutató a viselkedése.
Mindenben részt vesz.
Ha bármi kell, ő ott van.
Nem elvenni, hanem adni próbál.
Amiatt, amit elvett.
Toby már öreg ember.
És azt hiszem, annyi idő alatt, amit bent töltött,
megfizetett, azért, amit tett.
Komolyan.
Nem tett semmit, ami gátolná,
hogy szabadlábra kerüljön.
Akkor miért nincs szabadlábon?
Ha végig bent tartják, az halálos ítélet.
Élve letöltött halálos ítélet, de ugyanúgy halálos ítélet.
Szóval megint azt kérdem, mi az elég?
Sokat változott az életszemléletem.
Elégedett vagyok.
Már majdnem 13 éve újra házas vagyok.
Itt van, mikor beugrom a Földközi-tengerbe.
- Az jó volt. - Igen, és hideg volt.
Igen, de azért bementünk.
A feleségem Belinda.
Sok mindenen keresztül ment, amin én is.
Igyekszünk jól érezni magunkat,
tevékenykedni, utazni, ha lehet.
Mert nem tudhatjuk, mit hoz a holnap.
Tudja, szóval...
Sosem múlik el a hiány.
Idővel jobb lesz.
Belinda megérti, hogy Debbie az életem része,
és onnan ered.
Úgy gondolom, hogy aki halálbüntetést kap,
érdemel fellebbezési lehetőséget.
Szerintem ez így igazságos.
De ha bűnt követnek el,
érti, meg kell fizetniük érte.
Mert azoknak, akik meghalnak, mint Debbie,
nincs lehetőségük fellebbezni,
nem kapnak második esélyt.
Egy szempillantás alatt elveszik tőlük az egészet.
Áldás volt,
hogy a nővérem és az anyám
segített nekem George körül.
De hiányzott neki az anyai törődés.
Az anyja pedig nem látta,
ahogy elindul.
Elkezdi az iskolát, lediplomázik, megnősül.
Még ma is eszembe jut,
hogy nem láthatja,
hogyan alakult a fia élete.
Akinek ez mind kimaradt.
Az anyjának is kimaradt. Mindannyiunknak.
GEORGE MOORE MÁR 35 ÉVES, TOVÁBBRA IS KÖZEL ÁLL AZ APJÁHOZ
NEM AKART KÖZREMŰKÖDNI EBBEN A DOKUMENTUMFILMBEN
A KÖTELEZŐ 90 NAPOS SZÜNET UTÁN A TEXASI IGAZSÁGÜGYI MINISZTÉRIUM
ENGEDÉLYEZETT EGY MÁSODIK INTERJÚT TOBY WILLIAMSSZEL
Imádkoztam, hogy meghaljak.
Imádkoztam Istenhez, hogy vegye el az életemet.
Ez mára megváltozott.
Dicsőség Istennek, mindez megváltozott.
Elfogadtam Krisztust,
és más szemszögből látom a dolgokat,
mert már becsülöm az életet.
Debbie volt...
a feleségem,
a barátom,
a bizalmasom.
Toby Williams nem tudja jóvá tenni,
ami aznap éjjel történt.
Egy életet nem lehet pótolni.
Először is szeretném kérni Mr. Johnny és a családja bocsánatát,
amiért beleavatkoztam az életükbe,
mert nem volt jogom hozzá.
Rájöttem és megértettem
hogy rettenetes dolgot követtem el,
és ha tehetném, visszacsinálnám.
Gyakran imádkozom Mr. Moore-ért.
Imádkozom a családjáért is.
Megértettem, milyen kemény munka lehetett újraépíteni az életét.
Szeretnék kárpótlást nyújtani.
Írtam egy könyvet,
a címe: Találkozás a halállal: megváltás.
Az átalakulásomról szól.
Szeretnék bevételt szerezni a könyvből,
és indítani egy non-profit szervezetet Debbie Gail Moore nevében,
melynek célja, hogy segítse azokat, akik olyasmit szenvedtek el,
mint a bűntett, amit én ellene elkövettem.
Toby Williams utasította őket, hogy vetkőzzenek le.
Az út közepén, télen.
Azt mondta: "Látni akarom, hogy basznak a fehérek."
Igaz ez?
Nem, uram.
De levetkőztette őket?
Igen, uram.
Miért nem említette ezt nekünk?
Kiment a fejemből.
De nyugodtan beszélhetünk róla.
A cél az volt, hogy egy vonalba kerüljenek.
Egy vonalba kerüljenek, ezt akartam.
Hogy egy lövés elég legyen.
A lehető leggyorsabban el akartam tűnni,
anélkül, hogy feltűnést keltünk.
TOBY WILLIAMS 34 ÉVE ÜL BÖRTÖNBEN DEBORAH MOORE MEGÖLÉSÉÉRT
2004 ÓTA ÖTSZÖR UTASÍTOTTÁK VISSZA A SZABADULÁSI KÉRELMÉT
Szívszaggató lenne,
ha itt kéne maradni ebben a börtönben.
Várom, hogy egy nap kiléphessek innen.
Ön szerint Johnny Moore mit érez majd, ha ön szabadul?
Hú, hát ezen még sosem gondolkodtam.
Ezen még sosem gondolkodtam.
Nem is tudom, mit feleljek erre.
Azt mondom, szerintem dühös lesz,
ha kiszabadulok ebből a börtönből.
A feliratot fordította: Chovanecz-Molnár Éva