‎Mă rog destul de des pentru dl Moore.
‎Și pentru familia lui.
‎Recunosc că am făcut un lucru îngrozitor.
‎DE LA REINTRODUCEREA ‎PEDEPSEI CAPITALE ÎN SUA, ÎN 1976,
‎PESTE 8.000 DE OAMENI ‎AU FOST CONDAMNAȚI LA MOARTE.
‎IATĂ POVESTEA DEȚINUTULUI #00631555, ‎CONDAMNAT LA MOARTE.
‎Duceam o viață plină de păcate.
‎Pentru mine, viața se încheiase.
‎Voiam doar să se termine.
‎Întrebarea care-mi venea mereu în minte: ‎„De ce mă aflu aici?
‎De ce sunt aici? De ce exist?
‎De ce exist?”
‎Mă numesc Toby Lynn Williams.
‎Am fost acuzat de crimă cu premeditare ‎și condamnat la moarte.
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎E o poveste adevărată.
‎Așa am început.
‎Voiam doar să mă răzvrătesc ‎și să provoc haos.
‎M-am uitat la el. ‎Vom vedea cine pe cine va ucide, nu?
‎Eu am ales asta.
‎I-am luat viața.
‎Nu asta a fost intenția mea,
‎aș vrea să n-o fi făcut.
‎Știam că voi coborî din mașină ‎și îi voi ucide pe cei doi bărbați.
‎După ce a îngenuncheat în fața mea,
‎îmi amintesc doar că am apăsat pe trăgaci.
‎I-am ucis pe amândoi.
‎I-am înjunghiat mortal.
‎UN LUCRU ÎNGROZITOR
‎ÎN 20 DECEMBRIE 1984,
‎TOBY WILLIAMS I-A JEFUIT, RĂPIT ‎ȘI ÎMPUȘCAT PE JOHNNY ȘI PE DEBORAH MOORE
‎În tinerețe nu suntem prea isteți.
‎Și facem lucruri nu prea strălucite.
‎Trebuie să fim judecați pentru ele ‎tot restul vieții?
‎Sau ar trebui să avem ocazia să arătăm
‎că am învățat din greșeli?
‎36 de ani.
‎E o perioadă incredibil de lungă.
‎Cât de lungă trebuie să fie o pedeapsă ‎ca fie de ajuns?
‎UNITATEA BETO, TEXAS
‎Mi-am petrecut mare parte din viață ‎în Shreveport, Louisiana.
‎Cred că lucrurile ar fi stat altfel
‎dacă aș fi fost crescut ‎de niște părinți iubitori.
‎La șapte ani am descoperit
‎că femeia căreia îi spuneam mamă ‎era bunica mea.
‎Pe când aveam șase săptămâni,
‎mama a hotărât să mă dea unei familii ‎care avea de gând să mă adopte.
‎Bunica mea i-a spus:
‎„Dacă nu îl vrei tu, ‎îl iau și îl cresc eu.”
‎Tatăl meu era...
‎Era mereu absent.
‎A ajuns la închisoare pentru o crimă
‎și n-am apucat să ne apropiem.
‎Când tatăl meu a ieșit din închisoare, ‎a venit în Louisiana,
‎am fost încântat.
‎Eram foarte încântat să-l văd.
‎În cele din urmă, ‎când m-am mutat cu el,
‎am început ‎să mă cert cu frații mei vitregi,
‎care săreau mereu pe mine.
‎Exista mereu violență între noi.
‎Am fugit pentru prima dată de acasă ‎când aveam nouă ani.
‎Locuiam și dormeam pe străzi.
‎Comiteam acte ilegale ‎doar pentru a supraviețui.
‎Am furat, am jefuit.
‎Furam lucruri din magazine ‎pentru că îmi era foame.
‎Am început să beau și să mă droghez, ‎fumam marijuana,
‎pe când aveam 10-11 ani.
‎La 15 ani, am fost acuzat de jaf armat ‎și tentativă de omor.
‎Am jefuit un local
‎în încercarea de a mai face rost de bani
‎pentru alcool și marijuana.
‎Am primit pedeapsa maximă pentru minori
‎și am ajuns la un centru de corecție ‎pentru băieți din Louisiana.
‎TOBY WILLIAMS A FOST ELIBERAT ‎DIN CENTRUL DE CORECȚIE
‎CU PUȚIN TIMP ‎ÎNAINTE DE A ÎMPLINI 20 DE ANI
‎Când am ieșit din acel centru, ‎simțeam că trecuse viața pe lângă mine.
‎Pentru a recupera,
‎urma să încerc niște jafuri, ‎atacuri armate,
‎infracțiuni pe care să le comit ‎pentru a câștiga financiar.
‎Chiar și în detrimentul altei persoane.
‎Aceasta era atitudinea mea la acel moment.
‎Am avut ocazia ‎să lucrez pentru Johnny Moore.
‎El și tatăl său deschiseseră ‎o afacere cu rulote
‎și aveau nevoie de ajutor.
‎Mi-au permis să lucrez pentru ei ‎timp de o săptămână.
‎Într-o seară am auzit doi tineri vorbind
‎despre cum au fost concediați ‎de tatăl domnului Moore,
‎așa că am întrezărit ocazia
‎de a-l jefui pe domnul Moore.
‎Mă gândeam ‎că poliția îi va suspecta pe ei,
‎deoarece aveau motiv să-l jefuiască,
‎având în vedere ‎că fuseseră concediați de dl Moore.
‎Problema era că domnul Moore mă cunoștea,
‎iar unica soluție era să-l elimin.
‎Trebuia să-l ucid ca să nu ‎mă poată identifica la proces.
‎Știam că domnul Moore avea un copil.
‎Voiam să am pe cineva alături
‎care să se asigure ‎că acesta nu va păți nimic.
‎Mă apropiam de casă
‎și le-am văzut ‎pe Wilma și pe Victoria venind spre mine.
‎Wilma și Victoria erau două tinere ‎din cartier.
‎Le-am spus că fiecare s-ar putea alege ‎cu cel puțin 500.000 de dolari
‎din acest jaf,
‎iar ele au fost de acord.
‎Am mers împreună la casa domnului Moore.
‎Am bătut la ușă.
‎A ieșit, eu am scos un Magnum .357
‎și i-am cerut să intre înapoi în casă.
‎Așa a și făcut.
‎Am intrat în camera lui, ‎iar soția și fiul lui erau întinși în pat.
‎În cele din urmă, am început să mutăm ‎obiecte din casă în camion.
‎Fetele îi supravegheau pe cei doi ‎și pe copil.
‎Apoi l-am amenințat cu pistolul
‎și i-am spus că vom merge undeva.
‎Am urcat cu toții în mașină ‎și am venit în Texas,
‎ca să derutăm polițiștii
‎și să-i convingem că ucigașul e din Texas, ‎nu din Louisiana.
‎Când am ajuns în Texas, ‎le-am cerut soților Moore
‎să coboare din mașină.
‎Nu-mi păsa deloc de viața mea
‎și încercam să-mi iau curajul din asta,
‎pentru a fi capabil să fac un lucru ‎pe care nu-l mai făcusem vreodată.
‎Odată ce mi-am adunat curajul...
‎am tras.
‎Doamna Moore stătea cu spatele la mine. ‎A trecut prin ea și l-a nimerit pe el.
‎Imediat după ce i-am împușcat,
‎voiam să-l împușc pe dl Moore, ‎să mă asigur că e mort,
‎dar Victoria s-a apropiat de mine
‎și mi-a spus să-l lăsăm acolo, ‎că sigur va muri.
‎Am urcat cu copilașul în mașină.
‎Am lăsat cadavrele acolo.
‎TOBY WILLIAMS A FOST ARESTAT
‎LA PATRU ORE DUPĂ CE I-A ÎMPUȘCAT ‎PE JOHNNY ȘI PE DEBORAH MOORE
‎WILLIAMS A FOST ACUZAT ‎DE RĂPIRE ȘI OMOR CU PREMEDITARE
‎Noiembrie și decembrie sunt luni reci ‎în această zonă.
‎Sunt aici de peste 40 de ani.
‎E proprietatea familiei mele. ‎Așa că mi-am construit o căsuță aici.
‎Într-o noapte de la începutul anilor '80, ‎eram în pat, dormeam.
‎Nu știu exact ce oră era,
‎dar sigur era trecut de miezul nopții.
‎Am auzit bătăi în ușă ‎și un strigăt de ajutor.
‎Primul meu gând ‎a fost că vor încerca să ne fure.
‎M-a speriat, având în vedere ‎că nu se mai întâmplase așa ceva în zonă.
‎Ne-am uitat pe geam
‎și l-am văzut ‎stând în fața ușii de la intrare.
‎A spus: „Soția mea a fost împușcată. ‎Ne-au împușcat pe amândoi.”
‎Ținea ambele mâini în față.
‎Asta nu voi uita niciodată.
‎Se vedea gaura.
‎Nu sângera pe exterior, ‎dar bănuiesc că avea hemoragie internă.
‎Spunea: „Știu cine a făcut-o.
‎Mi-au luat mașina și copilașul.”
‎L-am întrebat unde e soția lui.
‎A spus că e mai sus.
‎Suntem la 400 de metri de casa mea.
‎Aici s-a întâmplat totul, ‎pe marginea șoselei.
‎A urcat în spatele camionetei ‎și am venit împreună.
‎Atunci am găsit-o pe femeie la pământ.
‎Aici era întinsă.
‎Pe marginea drumului, ‎cu picioarele aici și capul dincoace.
‎Era întinsă și nu mișca.
‎Nu am văzut prea mult sânge.
‎Bărbatul a coborât din mașină.
‎Se uita la soția lui
‎și cred că se aștepta ‎să fie și ea teafără.
‎Pe atunci a ajuns și poliția.
‎L-au urcat în Salvare și au plecat.
‎Mai târziu am aflat că ea murise.
‎Iată o fotografie cu Debbie.
‎Nu cred că i-a plăcut ‎că i-am făcut fotografia asta.
‎Dar i-a trecut.
‎Iată o fotografie cu ea și cu Cuddles.
‎Cuddles era un Chihuahua de talie mică.
‎Era un mititel.
‎Cuddles și Debbie dormind.
‎E o temă recurentă.
‎Mă numesc Johnny Moore.
‎Debbie a fost prima mea dragoste.
‎Era soția mea, prietena mea...
‎confidenta mea.
‎Urma...
‎să sărbătorim aniversarea de trei ani ‎peste 19 zile.
‎Pe Deborah am cunoscut-o la biserică.
‎Ne-a făcut cunoștință un prieten
‎și, după o săptămână sau două, ‎am început să ieșim împreună.
‎Am început să ne iubim.
‎Am ieșit împreună în jur de 16 luni
‎înainte să ne căsătorim.
‎Ne plăcea să facem lucruri împreună.
‎Ne înțelegeam bine.
‎În 1984 s-a născut fiul nostru.
‎Pozele astea îmi trezesc amintiri.
‎Nu pe cele rele, ci pe cele bune.
‎Eram un cuplu tânăr.
‎Nu totul era roz,
‎dar ne descurcam.
‎Îl adora pe fiul nostru.
‎Îi schimba hainele cât de des putea.
‎Era mândria și bucuria ei.
‎Viața ei însemna să aibă grijă de el.
‎Era o mamă bună.
‎Era o prietenă bună, o persoană bună.
‎Nu pare a fi mare lucru, nu? Dar este.
‎Debbie a murit în 20 decembrie 1984.
‎Mi-au trebuit 12 ani de viață să...
‎să fac față situației.
‎Mi-a trecut? ‎Nu 100%. Nu-mi va trece niciodată.
‎Da, încă mă răscolește,
‎dar cel puțin pot să vorbesc despre asta.
‎Scriptura spune: „Ce este viața voastră? ‎Nu sunteți decât abur.
‎Se arată puțintel, iar apoi piere.”
‎CABINET DE AVOCATURĂ ‎JOHN S. WALKER
‎Mă numesc John S. Walker
‎și practic avocatura de 50 de ani.
‎În 1984 eram procuror ‎în districtul Panola.
‎Am avut toate tipurile de cazuri.
‎Crime, violuri, jafuri. De toate.
‎Unul dintre ele ‎a fost Statul contra Toby Williams.
‎FAMILIE RĂPITĂ DIN GREENWOOD, ‎MAMA A FOST UCISĂ; TRIOUL, CAPTURAT
‎Era destul de cunoscut
‎datorită naturii îngrozitoare a cazului.
‎Toby Williams a răpit victimele.
‎Le-a dus pe un drum de țară,
‎pe un drum izolat.
‎Le-a cerut să se dezbrace.
‎În mijlocul drumului, pe timp de iarnă.
‎Cei doi plângeau și se îmbrățișau...
‎în aerul glacial...
‎în mijlocul unui drum.
‎A hotărât ‎că vrea să vadă doi albi făcând sex.
‎Eu nu folosesc acest tip de limbaj, dar...
‎a spus: „Vreau să văd cum se fut albii.”
‎TOBY WILLIAMS A FOST CONDAMNAT ‎PENTRU OMOR CU PREMEDITARE
‎PENTRU UCIDEREA LUI DEBORAH MOORE
‎A FOST CONDAMNAT LA MOARTE ‎ÎN 27 SEPTEMBRIE 1985
‎Chiar mă așteptam la acel verdict.
‎Și...
‎cred că și el se aștepta.
‎Îmi amintesc comentariul ‎făcut în șoaptă de dl Williams:
‎„Vreau să se termine cât mai rapid.”
‎WILLIAMS, CONDAMNAT LA MOARTE ‎PRIN INJECȚIE
‎„ȘTIU CĂ VIAȚA MEA S-A SFÂRȘIT”
‎„AȘ PREFERA SĂ MOR AICI, ‎ÎN SALA DE JUDECATĂ”
‎Comportamentul imoral al dlui Williams
‎nu poate fi tolerat de societate.
‎A bătut la ușă,
‎iar eu m-am trezit ‎cu un pistol de .357 în față.
‎BUN VENIT
‎Totul a durat ore întregi.
‎Toby a spus că vom merge la o plimbare.
‎Debby îl ținea pe George în brațe.
‎Iar eu o țineam pe ea.
‎N-am avut ocazia să vorbim, ‎schimbam doar priviri.
‎Asta făceam. Iar ei îi era teamă.
‎Îl ținea pe George, fiul nostru, la piept.
‎Simțeam că nu va fi bine.
‎Și Debbie simțea asta.
‎N-aveam nicio îndoială.
‎Nu avea să se termine bine.
‎Când fetele ni l-au cerut pe George...
‎Toby era calm...
‎și calculat, știa ce făcea.
‎Ne-am dezbrăcat, dar cam asta...
‎asta a fost tot.
‎Eram în chiloți.
‎Ea era în sutien și chiloți.
‎N-am auzit focul de armă.
‎Nu-mi amintesc focul de armă.
‎Doar că am ajuns la pământ.
‎Respirația lui Debbie era tot mai slabă.
‎M-am uitat la ea și...
‎am știut că s-a dus.
‎Am ajuns la spital, ‎doctorul m-a examinat
‎și au hotărât că am nevoie de operație.
‎Îmi făceam griji pentru fiul meu.
‎Nu știam unde e.
‎Îmi amintesc că eram la Urgențe,
‎că am intrat în sala de operație.
‎Cineva mi-a spus că fuseseră sunați.
‎O femeie ar fi găsit un copilaș ‎pe veranda casei ei.
‎Îmi găsiseră fiul
‎și puteam să-l văd înainte de...
‎Mă scuzați.
‎Puteam să-l văd înainte de operație.
‎Da, mă simt vinovat că am supraviețuit
‎și că ea n-a făcut-o.
‎Dar eram și bucuros ‎că a murit foarte repede.
‎Că nu a suferit.
‎Mă bucur că n-a suferit.
‎Toby Williams nu are cum să plătească...
‎pentru cele întâmplate în acea noapte.
‎Nu poți înlocui viața unui om.
‎Ce simți azi pentru Toby Williams?
‎Nu vreau să vorbesc despre Toby Williams.
‎Pentru că nu vrei ‎să-i mai permiți să te rănească?
‎Nu vreau să vorbesc despre Toby Williams.
‎ÎNMORMÂNTARE
‎CASA FUNERARĂ ‎BLACK & CLARK
‎Nu-i putem judeca pe oameni ‎în funcție de trecutul lor.
‎Acești ucigași nu mai sunt oamenii ‎care erau la acel moment.
‎Există posibilitatea mântuirii.
‎Sunt Thomas Wattley.
‎Îl cunosc pe Toby Williams de zece ani.
‎Sunt preot la Unitatea George Beto,
‎din Tennessee Colony, Texas.
‎Când a ajuns în închisoare, era un golan.
‎Se bătea
‎se droga.
‎Fura, mințea, ucidea.
‎Făcea numai rele.
‎ÎN 1992, CURTEA DE APEL A AFLAT
‎CĂ DOVEZI CARE SUGERAU ‎CĂ WILLIAMS ERA RETARDAT MINTAL
‎FUSESERĂ OMISE LA PROCES
‎I-A FOST ANULATĂ CONDAMNAREA LA MOARTE ‎ȘI A PRIMIT ÎNCHISOARE PE VIAȚĂ
‎LA APEL,
‎ECHIPA SA DE AVOCAȚI A DESCRIS ÎN DETALIU
‎COPILĂRIA DIFICILĂ DE CARE A AVUT PARTE.
‎PROBLEME GRAVE CU ALCOOLUL
‎DIFICULTATE DE ÎNVĂȚARE
‎SENTIMENTUL DE IZOLARE ȘI RESPINGERE
‎RĂZVRĂTIRE CONSTANTĂ
‎DURERE EMOȚIONALĂ
‎NIMENI NU-L VOIA
‎SENTIMENT DE RESPINGERE
‎TRAUME EMOȚIONALE
‎INTELIGENȚĂ SCĂZUTĂ
‎HIPERACTIVITATE
‎DEFICIT DE ATENȚIE
‎53 ȘI 69 LA TESTELE IQ
‎Când l-am cunoscut pe Toby,
‎încerca să se regăsească,
‎să înțeleagă cine era în închisoare.
‎La început, la cursuri, ‎era atent la tot ce discutam noi.
‎Apoi a început să ne împărtășească...
‎traumele trăite în copilărie.
‎Pe mama nu am cunoscut-o.
‎Am trecut prin viață ‎cu un sentiment constant.
‎Dacă mama ta nu te iubește, ‎nimeni în viață nu te va iubi.
‎Toby e măcinat pe interior.
‎LASĂ-ȚI GRIJILE ÎN MÂNA DOMNULUI
‎Se aude în vocea lui.
‎Cu toții ne dorim să ne cunoaștem mama.
‎Vrem să ne cunoaștem tatăl.
‎Ne dorim să știm cine suntem.
‎Eu am fost iubit mereu,
‎dar fără toată acea dragoste ‎viața poate fi foarte grea.
‎Nu simți că valorez ceva.
‎Nu știi cine ești.
‎Iubirea te ajută ‎să te dezvolți ca individ.
‎La zece ani, ‎m-am împrietenit cu un tânăr
‎din cartier.
‎Ne plimbam cu bicicletele
‎și, ocazional, furam biciclete.
‎La un moment dat l-am cunoscut ‎pe fratele sau pe unchiul său.
‎Simțeam nevoia să-l privesc ‎ca pe un tată sau un frate mai mare.
‎Mergem la canalul de scurgere ‎și pescuiam raci.
‎Îmi aduc aminte că m-a privit
‎cu poftă și apoi...
‎m-a violat.
‎Voiam să strig după ajutor,
‎voiam să-mi sară cineva în ajutor.
‎Am hotărât că nu aveam nevoie ‎să-mi sară cineva în ajutor.
‎M-am gândit mai bine
‎și mi-am dat seama că m-ar salva, ‎iar apoi ar râde de mine.
‎Așa că am stat liniștit ‎și am sperat să se termine repede.
‎S-a ridicat după aceea,
‎și-a tras pantalonii.
‎Și mi-a zis: „Să nu spui nimănui.”
‎Am simțit că s-a terminat, ‎m-am ridicat, mi-am tras pantalonii
‎și am plecat din canalul de colectare.
‎N-am spus nimănui...
‎m-am întors în casa ‎unde locuiam cu bunica mea,
‎mi-am schimbat ‎chiloții murdăriți cu spermă
‎și am încuiat totul ‎în temnița sufletului meu.
‎„N-am spus nimănui.”
‎Cum să fii rănit...
‎și să nu spui nimănui?
‎Cum?
‎A implorat ajutor
‎toată viața lui.
‎E greu să stabilesc eu
‎că asta l-a făcut să comită crima.
‎Dar știm că în viața lui a trecut
‎prin greutăți tot mai mari
‎care l-au adus pe acea cale.
‎TOBY WILLIAMS - COPILĂRIA
‎Toby e demn de milă.
‎A comis o crimă oribilă.
‎Nu putem uita acest lucru.
‎Când comitem un lucru rău, ‎suntem pedepsiți.
‎Dar, în același timp,
‎trebuie să putem ierta.
‎Și să ne rugăm că, în timp, Toby va învăța
‎și-și va schimbat comportamentul.
‎Despre asta vorbim.
‎TOBY WILLIAMS E ELIGIBIL PENTRU ‎ELIBERARE CONDIȚIONATĂ DIN DECEMBRIE 2004
‎Pescuiesc cât de des pot.
‎Pescuiesc în curtea casei.
‎Pescuiesc de pe barcă.
‎Merg și pescuiesc de pe debarcader.
‎Când ești încarcerat, ești ca într-o cușcă
‎și nu ai parte ‎de simplele plăceri ale vieții.
‎A nu putea ‎să faci asta timp de 20 de ani e...
‎e mult.
‎Toby Williams ‎a fost primul meu coleg de celulă
‎pentru primele opt luni.
‎Eram închiși în celulă ‎24 de ore, șapte zile pe săptămână.
‎Nu prea sunt multe de făcut
‎în afară de a-i cunoaște ‎pe cei de lângă tine,
‎adică o singură persoană.
‎Eu și Toby am rămas prieteni.
‎Oamenii vor presupune ‎că Toby e un monstru turbat.
‎Că în preajma oricui
‎n-ar face decât să pună la cale ‎un plan pentru a-i răni,
‎a profita de ei și a-i jefui.
‎Tot ce e mai rău.
‎Dar Toby nu e așa.
‎Nu știu...
‎dacă trece vreo zi, o săptămână sau o lună
‎fără să se învinovățească
‎pentru ceea ce a făcut.
‎Când ești condamnat la moarte,
‎ajungi să înțelegi ‎că lucrurile au luat-o razna.
‎Toby a ales să încerce să se corecteze,
‎ceea ce a făcut.
‎A început să se autoeduce.
‎A început să asculte părerea celorlalți ‎despre unele lucruri.
‎E un deținut exemplar.
‎Se implică în toate.
‎Dacă ai nevoie de ceva, poți conta pe el.
‎Nu încearcă să ia, ci să ofere.
‎Din cauza a ceea ce a luat.
‎Toby e bătrân acum.
‎Cred că în timpul petrecut închis
‎a plătit pentru ceea ce a făcut. ‎Chiar cred asta.
‎Nu a făcut nimic
‎care să-i împiedice ‎eliberarea condiționată.
‎De ce nu îi e acordată?
‎Închisoarea pe viață ‎este o pedeapsă cu moartea.
‎E o pedeapsă cu moartea oricum ai lua-o.
‎Cât ar fi de ajuns?
‎Perspectiva mea despre viață s-a schimbat.
‎Sunt fericit cu ceea ce fac.
‎M-am însurat din nou acum 13 ani.
‎Aici am sărit în Mediterană.
‎- A fost distractiv. ‎- Da, și a fost rece.
‎Așa e, dar am intrat oricum.
‎Belinda e soția mea.
‎A trecut și ea prin multe greutăți.
‎Încercăm să ne bucurăm de viață,
‎să avem activități și să călătorim.
‎Nu se știe ce va fi mâine.
‎Știți...
‎Dorul nu încetează niciodată.
‎E mai ușor odată cu trecerea timpului.
‎Belinda înțelege ‎că Debbie e parte din viața mea
‎și totul e în regulă.
‎Cred că o persoană condamnată la moarte
‎merită să facă...
‎apel.
‎Așa e corect.
‎Dar, dacă a înfăptuit acea crimă,
‎trebuie să plătească prețul.
‎Deoarece oamenii care mor, ‎cum a pățit Debbie,
‎nu au dreptul la un apel,
‎nu primesc o a doua șansă.
‎Totul le e răpit într-o clipită.
‎Am fost binecuvântat să le am
‎pe sora și pe mama mea
‎să mă ajute cu George.
‎Dar lui i-a lipsit mama.
‎Ea a ratat...
‎primii lui pași.
‎Prima zi de școală, absolvirea, nunta lui.
‎Mă gândesc și azi că nu poate să vadă
‎ce a făcut cu viața lui.
‎El a pierdut toate astea.
‎Ea a pierdut totul, noi am pierdut totul.
‎GEORGE MOORE ARE 35 DE ANI ‎ȘI A RĂMAS APROPIAT DE TATĂL SĂU
‎A REFUZAT SĂ PARTICIPE ‎LA FILMAREA ACESTUI DOCUMENTAR
‎DUPĂ PAUZA OBLIGATORIE DE 90 DE ZILE, ‎DEPARTAMENTUL DE JUSTIȚIE, TEXAS,
‎NE-A PERMIS UN AL DOILEA ‎INTERVIU CU TOBY WILLIAMS
‎Deseori m-am rugat să mor.
‎Deseori m-am rugat la Dumnezeu ‎să-mi ia viața.
‎Asta s-a schimbat.
‎Slăvit fie Dumnezeu, asta s-a schimbat.
‎L-am acceptat pe Iisus,
‎iar acum văd lucrurile ‎din altă perspectivă,
‎deoarece acum pot să apreciez viața.
‎Debbie a fost...
‎soția mea,
‎prietena mea,
‎confidenta mea.
‎Toby Williams nu are cum să plătească...
‎pentru cele întâmplate în acea noapte.
‎Nu poți înlocui viața cuiva.
‎În primul rând, aș vrea să cer iertare ‎domnului Johnny și familiei lui
‎pentru ce am făcut.
‎Nu aveam dreptul să fac asta.
‎Știu și recunosc
‎că am făcut un lucru îngrozitor,
‎iar dacă aș putea șterge totul, aș face-o.
‎Mă rog deseori pentru domnul Moore.
‎Mă rog și pentru familia lui.
‎Îmi imaginez că i-a fost foarte greu ‎să-și refacă viața.
‎Voi încerca să mă corectez.
‎Am scris o carte
‎numită ‎Întâlnire cu moartea: Mântuirea.
‎Spune povestea transformării mele.
‎Cu profitul de pe această carte
‎voi pune bazele unei organizații nonprofit ‎în numele Debbie Gail Moore
‎pentru a-i ajuta pe cei care au trecut
‎printr-o întâmplare asemănătoare ‎cu crima comisă de mine.
‎Toby Williams le-a cerut să se dezbrace.
‎În mijlocul unui drum, pe timp de iarnă.
‎Le-a spus: ‎„Vreau să văd cum se fut albii.”
‎- E adevărat? ‎- Nu, domnule.
‎- Dar ai vrut să se dezbrace? ‎- ‎Da, domnule.
‎De ce nu ne-ai spus acest lucru?
‎Mi-a scăpat.
‎Dar nu mă deranjează ‎să vorbesc despre asta.
‎Voiam să-i aliniez.
‎Acesta a fost scopul.
‎Să pot să-i dobor cu un singur glonț.
‎Voiam să pot să scap de acolo ‎cât mai repede posibil,
‎fără să atrag atenția asupra noastră.
‎TOBY WILLIAMS A ISPĂȘIT O PEDEAPSĂ DE 34 ‎DE ANI PENTRU UCIDEREA LUI DEBORAH MOORE
‎DIN 2004, I-A FOST RESPINSĂ CEREREA ‎DE ELIBERARE CONDIȚIONATĂ DE CINCI ORI
‎Mi-ar frânge inima
‎să trebuiască să rămân în închisoare.
‎Abia aștept ziua când voi pleca de aici.
‎Cum crezi că s-ar simți Johnny Moore ‎dacă ai fi eliberat?
‎La asta nu m-am gândit niciodată.
‎Nici nu știu cum să răspund.
‎Presupun că s-ar înfuria
‎dacă ar afla că am fost eliberat.
‎Subtitrarea: Linda Pricăjan