‫אנחנו צריכים ללכת ללוויה.‬
‫לוויה אחרת.‬
‫הוא?‬
‫דושים לא מרכלים.‬
‫היא?‬
‫היא עונדת סיכה.‬
‫לפי הניסיון שלי, נשים מבוגרות שעונדות סיכות אוהבות לדבר.‬
‫אוקיי.‬
‫תזכירי לי למה אנחנו מביעים תנחומים על אוליביה?‬
‫היא האחרונה שהחזיקה ב"אוטופיה".‬
‫כי לא שמענו מגרנט.‬
‫בקי, את ואני נכנסות. כל השאר נשארים.‬
‫לכי.‬
‫בסדר.‬
‫- תאזוק את עצמך לדלת. - את לא צריכה...‬
‫- ממחטת הנייר שלי רטובה לגמרי. - כן.‬
‫את יכולה להחליף אותה?‬
‫נשים מדממות דרך ממחטות נייר כל הזמן.‬
‫תעשה מה שאנחנו עושות כשאנחנו לא מוכנות.‬
‫- מה? - תתמודד ותדמם.‬
‫בקי נחמדה מאוד.‬
‫אהרוג אותה אם תעזבו.‬
‫אני משתתפת בצערך.‬
‫לא קל לאבד חברה.‬
‫אתה חושב שג'סיקה רואה בנו בני אדם, או רק נספחים?‬
‫עיניים, אוזניים וידיים לשימושה.‬
‫וילסון.‬
‫- בחייך, חייבת להיות פה ממחטה. - וילסון, תחשוב! בקי.‬
‫תחשוב. תחשוב.‬
‫בבקשה.‬
‫היא הייתה במלון המחורבן הזה‬
‫רק מפני שהיא קיבלה את הקומיקס המחורבן הזה מסבא שלה.‬
‫באמת? איך הוא השיג אותו?‬
‫הוא עבד שנים בבית החולים לחולי נפש.‬
‫את יודעת שהחוברת הזו הייתה מתנה מחולה?‬
‫טיפול באמנות.‬
‫רגע, סליחה. חולה נפש?‬
‫צייר את חוברת הקומיקס.‬
‫את יודעת מה שמו של החולה?‬
‫אני לא יודעת. היו רבים כל כך במשך השנים.‬
‫איפה בית החולים?‬
‫בריבר פארק.‬
‫אבל הוא נשרף לגמרי לפני כמה שנים.‬
‫כל החולים מתו.‬
‫למי אין ממחטה במכונית?‬
‫- איפה "אוטופיה"? - אני לא יודע.‬
‫- איפה ג'סיקה הייד? - שיט.‬
‫אל תכריח אותנו לעקור בכף את השנייה.‬
‫והבית של הסבא?‬
‫אני יכולה לקבל את הכתובת?‬
‫השארתי פרחים לאוליביה במלון שבו נפטרה.‬
‫רציתי להשאיר אותם במקום שבו היא חיה.‬
‫אני הולנדית.‬
‫זו המסורת שלנו.‬
‫כמה נחמד!‬
‫את הולנדית?‬
‫לא.‬
‫ברור שלא.‬
‫שיט, שיט, שיט! פאק!‬
‫בבקשה, לא! פאק!‬
‫תהיי נחמדה!‬
‫תיכנס.‬
‫חכי! בבקשה!‬
‫אוטופיה‬
‫תסגור את הדלת.‬
‫מה בדיוק אנחנו מחפשים?‬
‫את "אוטופיה".‬
‫אולי לסבא של אוליביה יש עוד עותק,‬
‫או רמז כלשהו למי צייר את הדבר המזורגג הזה.‬
‫משהו.‬
‫תמצאו לי משהו.‬
‫נברח?‬
‫היי, אמת קשה לעיכול,‬
‫הרווסט רודפים אחרינו.‬
‫אנחנו זקוקים לה.‬
‫טעות שלי.‬
‫אני רוצה לחיות.‬
‫- אז נברח. - לא.‬
‫אני רוצה למצוא את "אוטופיה".‬
‫- אני נשארת. - אחרי מה שהיא עשתה?‬
‫היא ג'סיקה הייד.‬
‫היא פועלת על פי כללים אחרים. צריך לקבל את זה.‬
‫גם אם זה אומר למות?‬
‫אני כבר גוססת.‬
‫יש לי דילז.‬
‫מה?‬
‫אני מצטערת.‬
‫בגלל זה את רוצה כל כך את "אוטופיה".‬
‫את חושבת שהתרופה נמצאת שם?‬
‫לא היית אצל מיטב הרופאים וניסית תרופות ניסיוניות?‬
‫איאן, אני נשארת.‬
‫את האדם האדיב ביותר שאני מכיר ואת חושבת שהפתרון‬
‫הוא לשתף פעולה עם היצור שרצח את החברה שלך?‬
‫אני לא אדיבה.‬
‫אני מוכנה להתעלם מהרצח של סאם למען האינטרסים האישיים שלי.‬
‫כשמעמידים אותי במבחן, אני כלבה אנוכית.‬
‫ואני פחדן מזורגג. את מי זה מעניין?‬
‫מפחד מדי לקחת סיכונים אמיתיים בחיים.‬
‫איאן, אני גוססת.‬
‫וזה לא הפיך.‬
‫- לך בבקשה. - רגע.‬
‫אין סיבה שתישאר.‬
‫בי"ח לחולי נפש ריבר פארק טיפול באמנות‬
‫פאק! פאק! מצאתי ציורים מבית החולים לחולי נפש.‬
‫- כן. - תן.‬
‫אני נשאר, אוקיי?‬
‫אנחנו לא צריכים להיות חבר וחברה,‬
‫אבל בזכותך אני רוצה להיות אמיץ, אז תאפשרי לי.‬
‫- אני יכולה לראות? - כן, כן, תראו, תראו.‬
‫- זה כנראה אותו צייר. - מי זה?‬
‫זה נראה כמו "אוטופיה", נכון?‬
‫הנה הוא. הצייר.‬
‫הוא מחזיק בציור.‬
‫האיש מאחורי "אוטופיה".‬
‫זה אבא שלי.‬
‫58 נהרגו בדליקה בי"ח‬
‫אני זוכר את זה.‬
‫מצאו את כל 58 החולים. לא היו ניצולים.‬
‫אבא של ג'סיקה מת.‬
‫מר ראביט לא מחזיק בו כבן ערובה.‬
‫הוא הלך לבית משוגעים ומת.‬
‫ברוב המקרים נשאר מהגופות רק אפר.‬
‫מאיץ בעוצמה שלא נראתה בעבר.‬
‫הוא נחרך.‬
‫אמפתיה.‬
‫בואו נראה אם גרנט כתב בחזרה.‬
‫אז מה, ג'סיקה היא הטובה?‬
‫- אותה אני הכי אוהב. - היא הגיבורה?‬
‫אולי. אין לה אימא וחטפו את אבא שלה.‬
‫בסוף, האישה השמנה, ארטמיס, לימדה אותה להרוג.‬
‫משפחה זקוקה לבית, ג'סיקה.‬
‫אני בעד ג'סיקה.‬
‫בסדר, כמו מה זה נראה לך?‬
‫אני מכירה את הבניין הזה. הוא במרכז העיר.‬
‫ינשופים במקום ארנבים, אבל עדיין...‬
‫בחיי, זה ממש קול.‬
‫אליס, לזוז.‬
‫היי, אפשר להשתמש במחשב שלך? אני צריך לדבר עם חברים.‬
‫אוקיי. בלי דברים מלוכלכים.‬
‫כריסטי ביו‬
‫הורים בכל מקום אחוזים בהלה.‬
‫השפעת שמתפשטת במהירות למדינה שלישית...‬
‫סוכני אף-בי-איי פשטו על מעבדות כריסטי אחרי שהוצפו בשיחות טלפון‬
‫מהורים מודאגים מכל רחבי הארץ.‬
‫האם הבשר הפלאי של ד"ר כריסטי רוצח?‬
‫מעבדות כריסטי מכנות את הטענה "תאוריית קונספירציה ימנית"‬
‫והמשיכו לייצר סימפרו‬
‫גם אחרי ש-18 ילדים מתו אתמול בסנט לואיס.‬
‫אף-בי-איי. לעצור! לעצור!‬
‫אלוהים! "לעצור." פאק.‬
‫הם רק עושים את העבודה שלהם.‬
‫זה מה שהם עושים.‬
‫הנה טוני טמבלר מהאף-די-איי, מנהל המזון והתרופות. זה יהיה גרוע.‬
‫מה? למה?‬
‫- אמרתי דברים לא נעימים לטוני. - אילו דברים?‬
‫קראתי לה כלבה ביורוקרטית ערמומית.‬
‫- ננהג בתוקפנות. - נפייס.‬
‫- לא... - טוני, זו טעות.‬
‫אני מסכימה. תעזור לי לתקן אותה?‬
‫- אני רוצה לראות אישור להתערבות הממשלתית. - תומס.‬
‫אשמח שתבדקי אם הסימפרו אחראי לשפעת.‬
‫אני רוצה שתבדקי.‬
‫- רק אל תתייחסו אליו כמו לפושע. -תפסיק.‬
‫קווין, לא מתייחסים אליך כך. מתייחסים אליך כאל אדם רגיל.‬
‫אני יודעת שזה צורם לדוקטור הדגול.‬
‫- עצרו את הייצור, בבקשה. - חכי.‬
‫טוני, אנחנו מבקשים רק שתאפשרי לנו להמשיך את הייצור בזמן שאתם בודקים.‬
‫אנחנו שולחים את המוצר ל-23 בתי ספר תיכוניים.‬
‫- תגובת היתר הזאת משביתה 100 עובדים... - נספק דגימה...‬
‫לא הוכחת‬
‫- שמשהו לא בסדר. - תומס.‬
‫אולי כדאי שנפסיק להרוג ילדים, בזמן שאנחנו מנסים להבין.‬
‫תעצרו את הקו.‬
‫צריך פה שקית דגימה.‬
‫אתה בטוח שאתה לא רוצה ללכת לבית הספר עם אליס?‬
‫הוא יגיד לא.‬
‫אני צריך לפגוש חברים.‬
‫תחזור?‬
‫אני צריכה ללכת לעבודה, ואליס צריכה ללכת לבית הספר.‬
‫אתה מוזמן להישאר כאן, גרנט.‬
‫כל עוד אתה מבטיח שאפשר לסמוך עליך.‬
‫אז אתה יכול לבוא וללכת.‬
‫למה את נחמדה כל כך?‬
‫מה את רוצה?‬
‫שמעת על נלסון מנדלה?‬
‫כן.‬
‫מנדלה אמר, "נשמתה של חברה‬
‫"מתגלה בחריפות הרבה ביותר..."‬
‫"באופן התייחסותה לילדים."‬
‫העולם הוא מקום מכוער מאוד בימים אלה.‬
‫אנחנו מקדישים הרבה זמן לומר שאנחנו דואגים לילדים שלנו‬
‫ומעט זמן לדאוג להם באמת.‬
‫אוקיי. זה שמישהו זקוק לעזרה, לא אומר ששווה לעזור לו.‬
‫עם זה אני לא מסכימה.‬
‫שיהיה לך יום טוב.‬
‫בואי, מותק.‬
‫"עם זה אני לא מסכימה."‬
‫אליס‬
‫גרנט‬
‫דגימת שפעת סנט לואיס‬
‫יפהפייה קטנה.‬
‫כן!‬
‫כן! לעזאזל, כן!‬
‫מותק!‬
‫קולין!‬
‫היי, בייבי. היי, היי.‬
‫היא שלי.‬
‫גברת מילנרצ'יק, תוכלי להמתין?‬
‫מייקל!‬
‫השפעת! היא שלי.‬
‫- אלוהים! - כן.‬
‫מייקל, עשית את זה. חדשות נפלאות!‬
‫לא ש... כל מה שקרה הוא נורא.‬
‫- טרגי. נורא. - עשית את זה.‬
‫תודה. אוי, אלוהים, את גאה בי?‬
‫לא ייאמן עד כמה שאני גאה בך.‬
‫אבל כמה דברים מטרידים אותי. דפוס ההתפרצות חריג כל כך.‬
‫הוא כמעט לא ייאמן.‬
‫הקפיצה המהירה הזאת מאלבמה למיסיסיפי ולסנט לואיס.‬
‫אז מישהו בא בטיסה.‬
‫קודם כול אני צריך להתרכז באיסוף הנתונים הקודמים.‬
‫מייקל, שלוש נשימות, שתי מילים,‬
‫ביטחון עצמי.‬
‫- דבר עם הדיקנית ריצ'רדס. - ביטחון עצמי.‬
‫- יש לה קשרים. אף-די-איי, סי-די-סי. - כן.‬
‫היא אפילו חברה ותיקה של קווין כריסטי עצמו.‬
‫אני צריך לנסוע לסנט לואיס,‬
‫לבצע בדיקות בשטח, לוודא.‬
‫מייקל, עשית את זה.‬
‫אם המוטציה הזאת בסנט לואיס מגיבה כמו השפעת שלך...‬
‫כן.‬
‫...זה אומר שיש לנו חיסון.‬
‫והחיסון הוא תרופה.‬
‫לך לפגוש את הדיקנית ואחר כך נשתה המון שמפניה.‬
‫אני בסנט לואיס היכן שהמשמר הלאומי והמרכז לבקרת מחלות‬
‫פועלים ללא לאות בניסיון להשתלט על השפעת הקטלנית.‬
‫האף-בי-איי והאף-די-איי פשטו על מעבדות כריסטי‬
‫בקשר לייצור הסימפרו, או סימפל פרוטאין.‬
‫להורים יש זכות לראות את הילדים שלהם.‬
‫הם לא יכולים להרחיק אותם מאיתנו.‬
‫אלוהים, אני לא יכול לעזור, והם רוצים שאצפה.‬
‫הדיקנית ריצ'רדס בשבילך, דוק.‬
‫פאטי.‬
‫מה?‬
‫כן, תשלחי אותו הנה מייד.‬
‫- מצאנו את השפעת. - פאק.‬
‫קדימה!‬
‫כדאי שאשלח אימייל למשפחה שלי.‬
‫לא, לא בטוח.‬
‫- לא רעיון טוב. - בהחלט לא בטוח.‬
‫נו כבר, גרנט.‬
‫דיסטופיה חדר צ'ט‬
‫לכל הרוחות.‬
‫תבדקו את מקום המסתור של מר ראביט!!!‬
‫הוא חם!!! לא משקר!!!‬
‫ניפגש שם בשמונה בערב‬
‫בשביל זה!!!‬
‫"אוטופיה" נמצאת אצל גרנט.‬
‫שנים עשר סימני קריאה.‬
‫הוא ילד.‬
‫הוא פשוט ילד חכם מאוד.‬
‫חכם מספיק להשתמש במילות קוד, אבל למה הוא מתכוון ב...‬
‫תסתיר אותו.‬
‫לשרוף. לשרוף, כן.‬
‫להישאר ואז...‬
‫נשארתם.‬
‫אבא שלי לא מת.‬
‫- הצינורות לחשו את זה? - איזה יום היום?‬
‫שלישי, 14 בחודש.‬
‫ילד יום שני יפה מראה, ילד יום שלישי חסד יראה...‬
‫חסר לה בורג.‬
‫אנחנו באמת רוצים שהיא תנהיג אותנו?‬
‫אני מציעה שננהג בעדינות.‬
‫היא גילתה הרגע שאת המפה לעולם שלה שרטט אדם לא שפוי,‬
‫ושהאדם הלא שפוי הזה הוא אביה.‬
‫אוקיי, אני הולכת למצוא את ארטמיס.‬
‫מי לעזאזל היא ארטמיס?‬
‫אלת הציד, מגנת הילדים,‬
‫האישה שהצילה את ג'סיקה הייד.‬
‫כן, אבל במציאות, מי לעזאזל היא ארטמיס?‬
‫האדם היחיד בעולם הזה שאני בוטחת בו.‬
‫היא תדע מה באמת קרה לאבא שלי.‬
‫- בקי, את בסדר. בואי איתי. - לא.‬
‫אני אבוא.‬
‫אני משחק "סיכון" תחרותי.‬
‫אלוהים.‬
‫בסדר.‬
‫אם תעזבו, אירה באיאן.‬
‫אערום אותם כמו עצי הסקה, אתקע לו סכין בגרון.‬
‫תחזור, טוב?‬
‫- פאטי! - קווין.‬
‫טוב לראות אותך, חומד.‬
‫זה בטח ד"ר מייקל סטרנס.‬
‫ד"ר כריסטי, אני מעריץ אותך כבר עידן ועידנים.‬
‫- תודה. - באמת, כבוד גדול.‬
‫גנבת את השורה שלי.‬
‫אני רוצה להודות לך על העבודה על זה. אתה מצאת את השפעת.‬
‫והיא לא הייתה בסימפרו.‬
‫כשאני חושב על 36 השעות האחרונות, על הזמן שבזבזנו.‬
‫אולי איבדנו את קווין כריסטי הבא.‬
‫האמת היא שאת ד"ר מייקל סטרנס הבא אסור לנו לאבד.‬
‫בגלל זה אני חושב שחיוני כל כך‬
‫שהמומחה הגדול בעולם, היחיד בעולם,‬
‫לשפעת הזאת, יצטרף לצורך הייצור.‬
‫- ייצור? - כן.‬
‫נצטרך אישור שימוש דחוף בשביל הפקידים הלחוצים באף-די-איי.‬
‫והם רוצים שאדם ישר ייצג את המוצר.‬
‫מה ישר יותר מאשר האיש שגילה את השפעת ואז ריפא אותה?‬
‫אני מסכימה לגמרי.‬
‫אבל אנחנו לא יודעים אם החיסון שלי...‬
‫אני מצטער, אני פשוט נרגש כל כך.‬
‫אני כבר מחכה לספר לעולם שיש לנו השפעת,‬
‫שיש לנו חיסון ואפשר לרפא את הילדים.‬
‫החיסון המקורי שלי אושר רק לשימוש מוגבל בצבא הפרואני.‬
‫אני יודע את זה, מייק. החיסון שייך למעבדות כריסטי.‬
‫עברתי על המחקר המקורי שלך.‬
‫אז אתה יודע שזה חיסון טיפולי.‬
‫זה טיפול ומניעה כאחד.‬
‫אלה שני כבלים רציניים‬
‫שאנחנו מחברים למערכות החיסון של ילדים.‬
‫כלומר, הסכנה לסיבוכים היא...‬
‫אדירה.‬
‫ילדם מתים משעה לשעה.‬
‫אם תשאל את ההורים‬
‫אם הם מעדיפים את הסיכון שבילד חולה על פני ילד מת...‬
‫אני לא רוצה לפגוע באיש, אבל בוא נפסיק עם השטויות.‬
‫- זה עניין של קרדיט? - אין לזה שום קשר לקרדיט.‬
‫כי אתה לא זכית להכרה שמגיעה לך.‬
‫- מייקל... - אוקיי, אני פשוט חושב‬
‫שבהתחשב במה שקרה לך,‬
‫אתה תהיה...‬
‫זהיר במיוחד.‬
‫זהיר.‬
‫לא, אני ממש לא מרגיש כך. אני מרגיש...‬
‫אני מיואש.‬
‫אני מרגיש אחראי לזה.‬
‫הרגזתי את האף-די-איי, הם התנפלו עליי וזה בזבז זמן,‬
‫מה שאומר שאני בזבזתי חיים, מייק, חיים של ילדים.‬
‫אני...‬
‫לא יכול.‬
‫אני לא יכול לחתום על אישור השימוש.‬
‫- מייקל, מייקל... - וואו!‬
‫האיש שאני צריך שיהיה הפנים של החיסון, המושיע שלנו...‬
‫אני רוצה רק לעשות עוד כמה בדיקות.‬
‫מדען כמוני, מסרב לעזור, כי עלולים להיות סיכונים...‬
‫לא סיכונים חסרי משמעות.‬
‫...למוניטין שלו?‬
‫אין לזה כל קשר למוניטין שלי!‬
‫אני מצטער, זו הייתה גסות רוח.‬
‫לא, לא, זה בסדר.‬
‫אני מתנצל.‬
‫נשיג את האישור כך או אחרת.‬
‫תודה על הזהירות שלך. אני מבטיח לך‬
‫שאנחנו עושים את הדבר הנכון כאן. פאטי, אני אהיה בקשר.‬
‫מייק, אני מאחל לך כל טוב.‬
‫הפגישה הייתה אסון גמור!‬
‫מה? למה?‬
‫הדיקנית לקחה אותי למעבדות כריסטי לפגוש את קווין פאקינג כריסטי.‬
‫אבל זה מדהים!‬
‫הוא רמס אותי. זלזל בי לגמרי.‬
‫זלזל בכל הנהלים.‬
‫הנהלים באמת מעניינים אותך אם זה יציל מאות ילדים?‬
‫כולם מסכימים שאני המומחה לשפעת הזאת.‬
‫הדבר היחיד שהמומחה הזה ביקש‬
‫הוא הזדמנות לוודא שהחיסון בטוח.‬
‫תן להם להתקדם, מייקל. כריסטי יודע מה הוא עושה.‬
‫לא, לא! ישבתי שמונה שנים במרתף.‬
‫אני לא חוזר לשם.‬
‫אני הולך להיות חלק מזה.‬
‫מייקל, אתה מתנהג כמו משוגע.‬
‫זו הייתה מכה מתחת לחגורה.‬
‫אני יודעת. אני מצטערת.‬
‫אתה צודק. אתה ממלא תפקיד חיוני.‬
‫- אני נוסע לסנט לואיס. - אני פשוט חושבת שהתגובה שלך מוגזמת.‬
‫הם חושבים שאני כמו איזו פטרייה, חנון מעבדה תת קרקעי.‬
‫את יודעת מה? שיזדיינו!‬
‫אני אהיה במרכז מוקד ההתפרצות.‬
‫מייקל, תירגע!‬
‫אני יודע. שלוש נשימות, שתי מילים,‬
‫ביטחון עצמי.‬
‫וילסון, אני לא מצליחה לפתור את החידה של גרנט בעצמי.‬
‫אני בא.‬
‫בקי, אני יכול להגיד לך משהו?‬
‫אני חושבת שכן.‬
‫במשך שנה דיברנו על קנוניית "אוטופיה".‬
‫עכשיו אנחנו בתוך קנוניית "אוטופיה".‬
‫זה די מגניב.‬
‫נשפוניים צהובים.‬
‫סאם.‬
‫כן.‬
‫סאם.‬
‫לעזאזל.‬
‫וילסון, אתה אוהב את הווילונות בסלון?‬
‫לכסות אותה לגמרי?‬
‫היא יפה מדי.‬
‫שנגיד כמה מילים?‬
‫סאם, היית החכמה מכולנו.‬
‫האמיצה ביותר.‬
‫הבאת אותנו הנה ובגלל זה נרצחת.‬
‫אבל היית מלאת חיים כשהיית בחיים.‬
‫סליחה, יש לי...‬
‫אז לאן אנחנו נוסעים?‬
‫היום יום שלישי, 14 בחודש.‬
‫ילד יום שני יפה מראה, ילד יום שלישי חסד יראה.‬
‫גרייס, חסד באנגלית, מתחיל באות ג'.‬
‫ארבעה עשר.‬
‫ארץ הפלאות.‬
‫בסדר.‬
‫אז ארטמיס, מה הסיפור?‬
‫כשהייתי כבת 12, אני חושבת,‬
‫אבא שלי ואני ברחנו סוף סוף מהמקום שבו החזיקו אותנו.‬
‫המטה.‬
‫המטה. זה... גם זה אמיתי. אוקיי.‬
‫היא הצילה אותנו.‬
‫היא אימנה אותי כאילו הייתי חיילת.‬
‫את בקושי יודעת להשתמש בטלפון.‬
‫הישרדות הייתה חשובה יותר מאס-אם-אסים.‬
‫"תבדקו את מקום המסתור של מר ראביט?"‬
‫שעה עד הפגישה עם גרנט.‬
‫בסדר, בסדר. לעזאזל, ילד פורשה.‬
‫איפה ארנבים מסתתרים? איפה זה?‬
‫ארנבים, ארנבים.‬
‫קבוצה של ארנבים נקראת "קולוניה".‬
‫יש שיקגו קולוניאלית עתיקה?‬
‫גם "קינדל".‬
‫מה, כמו להצית אש? תחנת כיבוי?‬
‫גם "פלאפל".‬
‫בחייך!‬
‫פלאפל קטן וחמוד.‬
‫זה חם.‬
‫אש. אש!‬
‫רגע, ראיתי את הבניין הזה.‬
‫איפה?‬
‫לא יודע. תקריאי לי שוב את הרמז שלו.‬
‫"תבדקו את מקום המסתור של מר ראביט. הוא חם. לא משקר."‬
‫אני חוזר כל הזמן ל"לשקר". מי ידוע כלא משקר?‬
‫ותזכרי, אנחנו צריכים...‬
‫- לחשוב כמו ילד. - כן.‬
‫ג'ורג' וושינגטון.‬
‫אוקיי, אש, וושינגטון, ארנבים...‬
‫לא, איבדתי את זה.‬
‫וילסון, תוכל להביא לי עוד קפה?‬
‫אני זקוקה לקפאין.‬
‫בטח.‬
‫- בעל העין האחת מביא את הקפה. - תודה.‬
‫משפחה מאוק פארק מתה בשל דליפת גז‬
‫ארבעה מבוגרים ומתבגרת אחת מתו בדליפת גז טרגית.‬
‫אני מבריק. "תבדקו!"‬
‫- איפה ילד יבדוק משהו? - בספרייה?‬
‫כן.‬
‫ספריית שיקגו‬
‫ספריית הרולד וושינגטון בשיקגו.‬
‫בואי נלך. קדימה. יש לנו...‬
‫שעה לנהיגה של שעה וחצי.‬
‫נהיגה במה?‬
‫אוצר!‬
‫בואי נבדוק את האסם. אי אפשר לדעת. קדימה.‬
‫בואי ניסע למצוא את "אוטופיה"!‬
‫אבא תמיד היה איתך?‬
‫ועבד על חומרים של מדען משוגע?‬
‫צפינו הרבה בטלוויזיה.‬
‫טוב. מרתונים של "צער גידול בנות".‬
‫הכול מתחבר. סאם תשמח מאוד.‬
‫- תעמוד לידי. - אני צריך להשתין.‬
‫- אז תשתין לידי. - זה לא תרחיש אפשרי.‬
‫- אמרתי לך להישאר כאן. - רצחת את החברה שלי!‬
‫וילסון חובב תיאוריות קונספירציה,‬
‫ולבקי יש משימה ואני כאן בשבילה, אבל אני לא שלך.‬
‫אני אוציא את הזין בפרטיות,‬
‫כי נשבר לי מהאקדחים ומהסיפורים שלך‬
‫ולילד יום שלישי שלך יש עוד דרך ארוכה,‬
‫חתיכת חורזת מחורבנת, שקרנית, רוצחת...‬
‫דיברתי עם מישהו ו...‬
‫למה אנחנו לא זזים? זה מטורף.‬
‫אני לא מבין פקקים. כלומר, הגיונית, אני לא מבין.‬
‫סעו, סעו! כן, סעו.‬
‫- את רוצה לשבת ולצפור? - סליחה.‬
‫- הנה ישיבה וצפירה בשבילך. - וילסון, תפסיק.‬
‫- מה לעזאזל? - אלוהים אדירים.‬
‫- כמעט גרמת לתאונה. - צפירה תזרז אותנו בכביש.‬
‫- ניפגש שם. - מה?‬
‫- תפוס את ההגה. - מה...‬
‫תפוס אותו.‬
‫אני לא יכול. אני לא... בקי, היי.‬
‫יש לי לקות ראייה!‬
‫סליחה!‬
‫היי, חבוב.‬
‫הלכת לאיבוד?‬
‫היי.‬
‫מחכה לחברים.‬
‫אתה עומד פה כבר הרבה זמן.‬
‫איפה אימא שלך?‬
‫אני בסדר.‬
‫בוא, נדבר.‬
‫היי, היי.‬
‫- מה יש בתרמיל? - לא עניינך.‬
‫באמת? אתה עוד לא בן 14.‬
‫לפי החוק אסור להשאיר אותך לבד. בוא.‬
‫בוא.‬
‫תוריד את זה. אתה נראה כמו פושע.‬
‫נראה שאתה לחוץ מאוד.‬
‫אתה בסדר?‬
‫גרנט!‬
‫- אימא! - תודה, שוטר, דאגתי נורא.‬
‫אל תברח ככה שוב.‬
‫אמרתי לך. תודה! לילה טוב!‬
‫הי.‬
‫יש פנצ'ר בפורשה, חבוב?‬
‫- פאק! - ארטמיס, תפסיקי.‬
‫ארטמיס. ארטמיס.‬
‫ג'סיקה.‬
‫ילד יום שלישי חסד מראה.‬
‫ג'י-14, ארץ פלאות.‬
‫בכל לילה קיוויתי.‬
‫יש לי כיוון סוף סוף, בקשר לאבא שלי.‬
‫כן?‬
‫ההרווסט ביימו את מותו.‬
‫- הם שרפו בית חולים. - בית חולים לחולי נפש.‬
‫ידעת?‬
‫היית צריכה לספר לי.‬
‫כנראה.‬
‫הוא היה שם.‬
‫אנחנו צריכות רק לחשוב לאן ללכת.‬
‫אין לאן ללכת.‬
‫הוא מת.‬
‫זה מה שההרווסט רוצים שנחשוב, כדי שאני אפסיק לחפש.‬
‫אבא שלך יצר הרבה נגיפים כדי להציל אותך כשהייתם במטה.‬
‫ואז הוא יצר נגיף איום כל כך,‬
‫חזק כל כך, עד שהוא הרס אותו.‬
‫את זוכרת איך הוא היה.‬
‫הוא השתגע.‬
‫הוא היה אב נפלא. הוא אהב אותי.‬
‫הוא צפה בטלוויזיה איתך.‬
‫אני לימדתי אותך איך להילחם,‬
‫בזמן שהוא התלהם על המוות ובכה בשנתו.‬
‫בסופו של דבר, הוא ירד מהפסים,‬
‫ואשפזתי אותו בבי"ח לחולי נפש למען הביטחון שלך.‬
‫לקחת אותו ממני?‬
‫כדי להגן עלייך, יקירה.‬
‫- להגן עלייך. - שיקרת לי.‬
‫כש"דיסטופיה" התגלתה, ידעתי שזה אבא שלך.‬
‫זה לא היה יכול להיות אף אחד אחר חוץ ממנו.‬
‫ואם אני ידעתי שזה הוא,‬
‫גם מר ראביט ידע.‬
‫ידעת שהוא בסכנה.‬
‫ידעתי שהוא מסוכן.‬
‫אפשרתי למר ראביט להרוג אותו. רציתי שהמוח שלו ייעלם.‬
‫ילדה כלבבי.‬
‫נלך.‬
‫לכי.‬
‫המרכז לבקרת מחלות מיישם‬
‫את תוכנית המוכנות והתגובה למגיפה,‬
‫ופועל בכמה חזיתות,‬
‫לרבות הנחייה מיוחדת בנוגע לאמצעים שיש לנקוט כדי להכין את הקהילות.‬
‫זו מגיפה שמתפתחת במהירות...‬
‫זה אזור של סגר.‬
‫רק כוח אדם מורשה.‬
‫כל מי שיחצה את הגזרה עלול להיעצר.‬
‫תחנת תגובה - סגר‬
‫המשפחה שלי שם.‬
‫אני מבין, אבל איש לא נכנס.‬
‫- לא אכפת לי לחלות. - אמרתי, איש לא נכנס.‬
‫עובר. סליחה. חייב לעבור.‬
‫סליחה, ד"ר מייקל סטרנס. וירולוגיה, קולג' העיר שיקגו.‬
‫איש אינו נכנס ללא אישור מד"ר דירבורן, המרכז לבקרת מחלות.‬
‫היא עצמה ביקשה שאבוא.‬
‫אני המומחה הראשון במעלה לנגיף הזה ו...‬
‫השם שלך לא מופיע ברשימה.‬
‫...לסגור שכונה שלמה ללא אזהרה.‬
‫קדימה, תתקשרי אליה.‬
‫זה התפקיד שלך, אבל אם את רוצה להתקשר למנהלת המרכז‬
‫באמצע מגיפת השפעת הקטלנית ביותר בהיסטוריה של אמריקה,‬
‫ולהציק לה עם ניירת בזמן שילדים מתים, בבקשה.‬
‫מצוין. אעשה את זה.‬
‫טר"שית ראסקין לד"ר דירבורן, בבקשה.‬
‫אמתין. תגידי לה שזו בטסי במוקד ההתפרצות.‬
‫עוד רגע...‬
‫רצחת את אבא שלי.‬
‫לא אני.‬
‫מר ראביט.‬
‫שיט.‬
‫איפה מר ראביט?‬
‫במטה.‬
‫איפה המטה?‬
‫לא היכן שהיה.‬
‫אז איך אמצא אותו?‬
‫"אוטופיה".‬
‫נשברת בקלות.‬
‫מה לעשות?‬
‫אני חושבת שמיציתי.‬
‫נמאס לי מהעולם הזה.‬
‫אני לא מסוגלת להמשיך לברוח. ימצאו אותי בקרוב.‬
‫ומה אז?‬
‫כמו שאמרת,‬
‫נשברתי בקלות.‬
‫זה מסוכן בשבילי.‬
‫אני יודעת.‬
‫זה בסדר.‬
‫את נראית מוכנה.‬
‫אני אוהבת אותך, יקירה.‬
‫אני עלולה להיאבק כשנתחיל.‬
‫אלה סתם רפלקסים ישנים.‬
‫זה בסדר.‬
‫ג'סיקה, לא.‬
‫לא!‬
‫ג'סיקה. ג'סיקה.‬
‫כשתמצאי את המטה,‬
‫תשרפי אותו עד עפר.‬
‫מה את עושה, לעזאזל?‬
‫קעקועים.‬
‫מה?‬
‫לא יודעת. זה קוד.‬
‫שבע, שבע, שלוש, אחת, חמש, שלוש, שבע, ארבע,‬
‫שבע...‬
‫אני יודעת מה מטריד אותך.‬
‫תקשיב לי.‬
‫לא יכולת לעשות כלום בקשר לילדים.‬
‫תיכנס. תיכנס.‬
‫צימוקים‬
‫העניינים הלכו לך פחות טוב מאשר בדרך כלל.‬
‫הצטערתי לשמוע על רוד.‬
‫איפה "אוטופיה"?‬
‫מי הילד?‬
‫הקטנים בלתי צפויים.‬
‫אן להם כרטיסי אשראי, חשבונות בנק, משרות.‬
‫אני אמצא אותו.‬
‫עוד משהו.‬
‫מ"אוטופיה".‬
‫אם האנשים הלא נכונים יראו את זה...‬
‫יהיה רע.‬
‫אנחנו באמת זקוקים ל"אוטופיה", ארבי.‬
‫עוד משהו.‬
‫זו ג'סיקה הייד?‬
‫נראה כך.‬
‫הזמן שלנו אוזל, ארבי.‬
‫תוכל להשיג לי את "אוטופיה"?‬
‫ואת ג'סיקה הייד. אני זקוק גם לה.‬
‫אני מאמין בך, ארבי.‬
‫מה עשית כדי לזכות במקומך בעולם הצפוף הזה?‬
‫חמישה בחדר המוכר, שניים בחדר הקונה,‬
‫שנים עשר שראו את "אוטופיה", מאבטח אחד,‬
‫חמישה בדליפת גז, בסך הכול...‬
‫עשרים וחמישה.‬
‫עד כה.‬
‫עשרים וחמישה ועין אחת.‬
‫לכולנו יש סיבה משלנו להיות בעולם הזה.‬
‫לכולנו יש מטרה משלנו.‬
‫זו המטרה שלך.‬
‫אני גאה מאוד.‬
‫אוקיי.‬
‫אני יודע שזה קשה לך.‬
‫לא, לא קשה.‬
‫תרגום כתוביות: הדסה הנדלר‬
‫בקרת כתוביות‬