‫- נשף הצדקה השנתי של חופשת האביב -‬
‫- לוסי:‬ ‫אימא ואבא הגיעו כרגע. נתראה במסיבה! -‬
‫- ג'קי:‬ ‫כבר הגעתם הביתה? איפה את?? -‬
‫ג'קי!‬
‫בדקת עם הקייטרינג?‬ ‫-המתאבנים יצאו בעוד עשר דקות.‬
‫נהדר. תודה.‬
‫ואו, ג'קי, זה אדיר.‬ ‫אני לא מאמינה שעשית את זה.‬
‫ועדת האירועים תתלהב.‬
‫אני מקווה.‬
‫רק דוכן התמונות‬ ‫גייס יותר מ־1,000 דולר לצדקה עד עכשיו.‬
‫אולי אתמודד לתפקיד יו"ר הוועדה בשליש הבא.‬ ‫-ג'קי, אנחנו בכיתה ט'.‬
‫אפשר להיות יו"ר רק בכיתות י' ו-י"א.‬ ‫-נראה.‬
‫בכל אופן, נראה שכל שכבת י"ב‬ ‫של סיינט אולדריץ' נמצאת כאן.‬
‫ג'קי, הלו? את מקשיבה?‬
‫בסדר. אני מבינה.‬
‫את מצפה למישהו מסוים?‬
‫כן.‬
‫לאחותי.‬
‫לוסי בבית?‬
‫לחופשת האביב.‬
‫ההורים שלי אספו אותה מבנינגטון קודם.‬
‫היא אמורה כבר להגיע.‬
‫אלוהים. זה יהיה הלילה הכי טוב בעולם.‬
‫ג'קי.‬
‫דוד ריצ'רד.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫- ברוכים הבאים לקולורדו -‬
‫היי, דוד ריצ'רד.‬
‫היי.‬
‫איך הייתה הטיסה שלך?‬
‫בסדר.‬
‫את מסתדרת?‬
‫כן.‬
‫מצטער שלא יכולתי לבוא איתך‬ ‫לפגוש את משפחת וולטר. אני…‬
‫נראה לי שהם הגיעו. כדאי שאסיים.‬
‫ג'קי, אני יודע שזה שינוי גדול.‬
‫תהיי חזקה. אני פה מתי שתצטרכי אותי.‬
‫בסדר? תשלחי לי הודעה אחר כך.‬
‫בסדר.‬
‫ג'קי.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אני שמחה שאת פה.‬
‫תודה, קת'רין.‬
‫אז…‬
‫אני פה.‬ ‫-תודה.‬
‫זוכרת את ג'ורג'?‬
‫היי, ג'ורג'.‬
‫היי, ג'קי.‬
‫איך הכול עבר?‬
‫הטיסה הייתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫את צריכה משהו לפני שניסע?‬
‫משהו לאכול או קפה?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫עם פתיחת שבוע האופנה בניו יורק,‬ ‫שיצא לדרך בצורה נפלאה,‬
‫התעשייה חלקה כבוד‬ ‫למעצבת האופנה אנג'ליקה הווארד,‬
‫לבעלה ולבתה הבכורה,‬
‫שלפני שישה חודשים, באופן טרגי…‬
‫אתה צריך עזרה עם התיקים?‬
‫לא.‬ ‫-תודה.‬
‫את בסדר?‬
‫אני בסדר.‬
‫בואי ניכנס. נכיר לך את כולם.‬
‫ג'מאל, למה אתה מתקשר אליי? אני לא בכוננות.‬
‫זוזי!‬
‫היי.‬
‫דני.‬ ‫-ג'קי.‬
‫בדקת את הסימנים החיוניים שלו?‬
‫ואו! בני, תפסיק לרוץ.‬
‫אני לא רץ!‬
‫היי, חבר'ה.‬
‫חבר'ה, אתם יכולים לעצור לרגע?‬
‫זאת ג'קי. ג'קי, אלה אלכס ואייזק.‬
‫מה קורה?‬
‫יש עוד מזוודה ברכב, תוכל להביא?‬
‫כן. בטח.‬
‫היי.‬
‫שלום.‬
‫הוא עדיין מקיא?‬ ‫-מלפנים נמצא המטבח.‬
‫אני אקח את אלה לחדר שלך.‬ ‫-כן, לחרדה.‬
‫נשמע שאצטרך לתת גם לה תרופת הרגעה.‬
‫זו לימונדה.‬
‫תודה.‬ ‫-כמה הוא שוקל?‬
‫טוב, אני צריכה לכתוב את זה.‬
‫והסתכלת דרך האוטוסקופ?‬
‫כן.‬
‫כמה זמן הוא כבר שם?‬
‫ד"ר מוריס אמר משהו על כמה זמן ייקח לו?‬
‫לא. זה העיתוי הכי גרוע שיכול להיות.‬
‫אמרתי לך שג'קי מגיעה היום.‬
‫בסדר. לא, כמובן.‬
‫לא, תגיד לה שאגיע מייד.‬
‫טוב, תודה.‬ ‫ג'קי, אני מצטערת, אני חייבת ללכת.‬
‫תודה לאל. ויל כאן.‬
‫בואי.‬
‫ג'קי. זה ויל. ויל, זאת ג'קי.‬
‫ויל הוא הבכור שלנו והוא נפלא.‬ ‫-ברוכה הבאה.‬
‫היי.‬
‫אני צריכה ללכת למרפאה. תוכל לתפוס פיקוד‬
‫ולעזור לג'קי להתמקם? היא כבר פגשה…‬
‫את דני, אייזק, אלכס ו…‬
‫בני.‬
‫-כן.‬
‫אני לא מאמינה שהזעיקו אותי.‬
‫בסדר, אז…‬
‫מה, את צריכה ללכת?‬ ‫-כן.‬
‫אבל ויל יתפוס פיקוד.‬
‫נהדר.‬
‫ג'קי, אני כל כך מצטערת.‬ ‫אני מבטיחה שאחזור בהקדם האפשרי.‬
‫אל תדאגי. אני מקווה שהכלב בסדר.‬
‫תודה.‬
‫נתראה.‬
‫וג'קי, אני תמיד נמצא איפשהו באזור.‬
‫אם תצטרכי משהו, תתקשרי. אני יוצא למטע.‬
‫דוד ג'ורג', חכה לי.‬
‫החקיין הזה של טוני הוק הוא לי.‬
‫נפגשנו.‬
‫ניית'ן.‬
‫זאת ג'קי.‬
‫היי.‬
‫נעים להכיר אותך סוף סוף.‬
‫תודה. גם אותך.‬
‫בואי.‬
‫רק שתדעי, אני כבד שמיעה.‬
‫אם אני לא מסתכל עלייך‬ ‫או שיש הרבה רעשי רקע,‬
‫אני לא אבין. לידיעתך.‬
‫אוקיי, תודה.‬
‫כן. תמשיכו עם האנרגייה הזאת.‬ ‫-הנעל שלי!‬
‫היי, כולם,‬
‫זאת ג'קי.‬
‫שלום.‬
‫היי.‬ ‫-כן!‬
‫זאת פרקר, וזה בני.‬
‫רוצה להציג את עצמך?‬
‫היא כבר תגלה לבד.‬
‫זה קול.‬
‫היי.‬
‫ג'ורדן, ששואף להיות במאי סרטים.‬
‫תעזוב אותה בשקט, ג'ורדן.‬
‫תכניס לו, בני.‬
‫תכניס לו!‬
‫אלברט, לא!‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫הנה.‬
‫זה בסדר. אני בסדר.‬
‫קדימה. אקח אותך לחדר שלך למעלה, טוב?‬
‫בסדר.‬
‫היי, תתחיל להביא‬ ‫את הדברים של ג'קי למעלה. טוב?‬
‫בואי.‬
‫קול.‬ ‫-שמעתי אותך.‬
‫ג'קי, אני כל כך מצטער.‬
‫תנסי לא לקחת את זה אישית.‬
‫ויל, כמה מהילדים האלה‬ ‫הם של ג'ורג' וקת'רין?‬
‫אה, את לא ידעת. כולם. אנחנו שמונה ילדים.‬
‫בנוסף, לי ואייזק הם בני דודים מצד אבא.‬
‫דוד ריצ'רד אמר שיש לכם משפחה גדולה,‬ ‫אבל לא היה לי…‬
‫רגע, כולכם גרים פה?‬ ‫-לא.‬
‫אני גר בעיר עם ארוסתי, היילי,‬
‫אבל כל השאר, כן.‬
‫זה החדר שלך.‬
‫זה היה סטודיו האמנות של אימא שלי.‬
‫ואו.‬
‫ויל, אתה מתכוון לעזור?‬ ‫יש המון דברים להעלות.‬
‫אני אעשה את זה.‬ ‫-לא.‬
‫תרגישי בבית, בסדר?‬
‫כן. אל תדאגי, ניו יורק.‬
‫אולי תפסיק להתנהג ככה?‬ ‫-אני עוזר, לא?‬
‫אתה יודע מה היא עברה.‬ ‫אפילו אתה בטח מרחם עליה.‬
‫היא תצטרך ללמוד להיות קשוחה. טוב?‬
‫אחרת היא לעולם לא תשרוד כאן.‬
‫אלוהים…‬
‫אמרתי לך.‬
‫ג'קי, זאת אני. אפשר להיכנס?‬
‫בטח.‬
‫ויל סיפר לי מה קרה בבריכה.‬
‫אני כל כך מצטערת בקשר לאלברט.‬ ‫הוא ממש מתרגש לפעמים.‬
‫איך את מסתדרת?‬
‫אפשר להביא לך משהו?‬ ‫אני מצטערת שאין כאן עוד מקום…‬
‫זה בסדר.‬
‫סליחה שאני גוזלת את החדר שלך.‬
‫נו, באמת.‬
‫אין לי יותר זמן לצייר‬ ‫עם כל הילדים שמתרוצצים.‬
‫אני רוצה שתקבלי אותו.‬
‫איך עבר הניתוח?‬
‫הוא עבר בהצלחה.‬
‫מסתבר שלבו הייתה דלקת אוזניים קשה.‬ ‫הוא יהיה בסדר. אבל זה הפריע לו,‬
‫וזה הפריע לבעלים שלו.‬
‫למדת רפואה וטרינרית באוניברסיטת קולומביה?‬
‫ראיתי את התמונה שלך ושל אימא שלי.‬
‫לא.‬
‫למדתי לתואר ראשון בקולומביה,‬
‫ואז למדתי בבית ספר לווטרינריה‬ ‫בקולורדו סטייט.‬
‫זה היה מזמן.‬
‫את כל כך דומה לה.‬
‫כולם אומרים את זה.‬
‫לוסי נראית…‬
‫לוסי…‬
‫נראתה יותר כמו אבא.‬
‫זה לא רק המראה שלך.‬
‫את נינוחה כמוה. את…‬
‫מתנהגת כמוה.‬
‫היא דיברה עלייך ועל לוסי כל הזמן.‬
‫היא דיברה גם עלייך.‬
‫אז איך זה שלא פגשתי אותך לפני ההלוויה?‬
‫למעשה, נפגשנו,‬
‫כשהיית ממש קטנה.‬
‫ואז לאימא שלך ולי נהיה ממש קשה להיפגש.‬
‫הצלחנו להיפגש פעם בכמה שנים,‬ ‫אבל דיברנו בטלפון ושלחנו הודעות.‬
‫בפעם האחרונה ראיתי אותה בטליורייד‬
‫בסרט שבו היא עיצבה את התלבושות.‬
‫אני זוכרת.‬
‫תכננתי לבוא לבקר אותה כש…‬
‫התאונה התרחשה.‬
‫ג'קי, אני יודעת שהיה לך קשה לבוא לכאן.‬
‫אני לא יכולה אפילו להתחיל לדמיין‬ ‫מה עובר עלייך.‬
‫אבל את יודעת שזה מה שאימך רצתה.‬
‫דודך ריצ'רד אוהב אותך,‬ ‫אבל הוא נוסע המון בענייני עבודה.‬
‫ואימא שלך ממש רצתה שתהיה לך משפחה יציבה.‬
‫את מבינה את זה, נכון?‬
‫אני יודעת. כן.‬
‫אהבתי את אימא שלך.‬
‫והבטחנו זו לזו שתמיד נתמוך‬
‫במשפחות זו של זו אם הן יזדקקו לנו.‬
‫ואני רוצה לתמוך בך.‬
‫אם תרשי לי.‬
‫את רעבה? אנחנו עומדים לאכול ארוחת ערב.‬
‫לא ממש.‬
‫אני די עייפה.‬
‫בסדר.‬
‫פשוט תרדי אם תשני את דעתך.‬
‫בני!‬
‫ניית'ן, אני מוכן.‬
‫לא!‬
‫זה טוב.‬
‫פרקר, זוז, בבקשה.‬
‫בני!‬
‫היא לא יוצאת? היא לא רוצה המבורגר?‬
‫אני חושבת שהיא קצת המומה.‬
‫קשה לעכל את זה.‬
‫תרוץ רחוק יותר.‬
‫קשה לעכל אותנו.‬
‫בוא הנה!‬
‫תפסתי אותך.‬
‫ואו. היי.‬
‫היי.‬
‫אני חושבת שצריך לתת לה מרחב.‬
‫כמובן.‬
‫ואנחנו נשמור עליה.‬
‫כן.‬ ‫-היא חלק מהמשפחה שלנו עכשיו.‬
‫את בסדר?‬
‫לי, אני שומעת את הסקייטבורד.‬ ‫הוא יישאר בבית.‬
‫אם תרכב עליו שוב בביה"ס, אתה תושעה.‬
‫אבל דודה קת'רין…‬ ‫-בלי אבל!‬
‫נגמרו כל ה"אבל".‬
‫אימא.‬
‫למה אתה צוחק עליי?‬ ‫-אני לא.‬
‫תשכתב את העבודה בהיסטוריה‬ ‫על לוחמה מודרנית.‬
‫מתברר… רק רגע, בבקשה.‬ ‫-אימא.‬
‫אימא.‬ ‫-ג'ורדן, מה קרה?‬
‫אני לא מוצא את ראמפל.‬
‫שוב?‬
‫כן.‬ ‫-מותק.‬
‫טוב. כולם לפקוח עין על ראמפל, בסדר?‬ ‫-האוטובוס יוצא בעוד חמש דקות.‬
‫ראמפל.‬ ‫-ראמפל.‬
‫רגע. איפה בני? בני!‬ ‫-אנחנו צריכים לזוז כבר.‬
‫ראמפל.‬
‫הנה אתה!‬ ‫-ביי, חבר'ה, אני אוהבת אתכם.‬
‫תפסת?‬
‫פרקר, מתוקה, לקחת את ארוחת הצהריים?‬ ‫-כן.‬
‫הכול? את בטוחה?‬
‫נתראה מאוחר יותר.‬
‫אל תיגע בזה. זה בשביל ג'קי.‬
‫בוקר טוב, מותק. איך ישנת?‬ ‫-בסדר.‬
‫יופי. תקשיבי, השארתי לך שם ארוחת בוקר.‬
‫הבנים ייקחו אותך לביה"ס. נתראה אחר כך.‬ ‫אני מתה לשמוע על היום שלך. טוב? בהצלחה.‬
‫תודה.‬ ‫-ג'ורדן. בוא.‬
‫ברצינות.‬
‫ביי. אני אוהבת אתכם.‬
‫אוהבים אותך, אימא.‬ ‫-גם אני.‬
‫טוב.‬
‫קדימה, ניו יורק. תיכנסי.‬
‫לא ממש אכפת לי, אבל אנחנו נאחר.‬
‫- ביתם של הביגהורנס -‬
‫- תיכון סילבר פולס -‬
‫היי, קול. מה קורה, אחי?‬
‫היי, חכה.‬
‫חבר'ה, יש לנו מכונית מלאה היום.‬
‫אז זה אומר, אייזק,‬ ‫לא להציע טרמפ למעודדות אקראיות.‬
‫בסדר!‬ ‫-ואנחנו נצא ב־15:30. בסדר?‬
‫אל תסגור את הדלת, אלכס.‬
‫היי, בדיוק. 15:30 בדיוק…‬
‫בסדר!‬ ‫-בסדר.‬
‫את בסדר?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫נראה לך איפה הכיתה שלך.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫שלא תלכי לאיבוד ביום הראשון.‬
‫תודה.‬
‫אז מה דעתך?‬
‫זה גדול.‬
‫זה לא בית ספר יוקרתי במנהטן, מה?‬
‫קול.‬
‫היי.‬
‫בהצלחה היום, ניו יורק.‬
‫היא החברה שלו?‬
‫ארין?‬
‫כן, לפעמים. קול לא יוצא קבוע עם אף אחת.‬
‫יש לו סטוצים,‬ ‫אבל בסוף הוא תמיד חוזר לארין.‬
‫בסדר.‬
‫הנה זה.‬
‫בהצלחה.‬
‫היי, אלכס. אפשר לשבת פה?‬
‫בטח.‬
‫- "אחוות הטבעת"‬ ‫ג'. ר. ר. טולקין -‬
‫אל תפסיק בגללי.‬
‫זה בסדר. כבר קראתי אותו.‬
‫בסדר, כולם.‬
‫תירגעו. תתיישבו.‬
‫נראה שיש לנו תלמידה חדשה. ג'קי.‬
‫את יכולה לעמוד ולספר לנו משהו על עצמך?‬
‫בסדר.‬
‫היי, אני ג'קי הווארד,‬ ‫ועכשיו עברתי לכאן מניו יורק.‬
‫ומה מביא אותך מהתפוח הגדול לסילבר פולס?‬
‫אני…‬
‫שינוי אווירה.‬
‫אתה יודע, לנשום קצת מהאוויר הכפרי הצח.‬
‫נכון, ג'קי?‬
‫תודה, ג'קי.‬
‫בסדר. כולם, תגרמו לג'קי להרגיש בבית.‬
‫תפתחו בעמוד 57 בספרי הלימוד שלכם.‬
‫פייג', תוכלי לקרוא את הפסקה הראשונה?‬
‫כן.‬
‫"אמנת ורסאי נחתמה…"‬
‫אין לך עדיין ספר, נכון?‬
‫- מספיק בקושי‬ ‫גש אליי -‬
‫טארה, אני צריכה שתקשיבי.‬
‫קראתי על אפליקציה חדשה. היא נשמעת…‬ ‫-לא!‬
‫אין לי זמן.‬
‫חוץ מזה, ראית את הגברים במחוז הזה?‬
‫בלי להעליב את בעלך לעתיד.‬ ‫-לא נעלבתי.‬
‫בחייך. שווה לנסות.‬
‫תני לי לפתוח לך פרופיל.‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫אני לא רוצה להוריד שיער‬ ‫ולחשוב על דברים להגיד.‬
‫אני פשוט אביך את עצמי או אפול…‬
‫חכי רגע, היילי.‬
‫כן?‬
‫יש לנו פגישה.‬
‫אוי. ג'קי?‬
‫תיכנסי. בבקשה.‬
‫שבי. אני טארה ג'ייקובס.‬ ‫את יכולה לקרוא לי טארה.‬
‫אז… היילי, את עדיין שם?‬
‫כן.‬ ‫-אני אחזור אלייך.‬
‫בסדר.‬
‫סליחה על זה.‬
‫אז איך הולך לך ביום הראשון?‬
‫זה בטח חתיכת שינוי מבית הספר הקודם שלך.‬
‫קצת.‬
‫אפשר לדבר איתך על השיעורים שלי?‬
‫אני רגילה לעבודה מאתגרת יותר.‬
‫בטח. תני לי להביט בתיק שלך.‬
‫ואו, מרשים מאוד.‬
‫דיברתי גם עם דודך ריצ'רד.‬
‫הוא מודאג בקשר להתמודדות שלך.‬
‫אני מתמודדת מצוין.‬
‫הציונים שלי מעולים.‬
‫כן, נכון.‬
‫התחלת לעסוק גם בכמה פעילויות חדשות‬
‫מאז התאונה של המשפחה שלך.‬
‫לא לקחת על עצמך קצת יותר מדי?‬
‫יש ילדה, שרה יולדן, בבית הספר הקודם שלי,‬
‫והיא קיבלה מלגה‬ ‫לחקר צמחים בסכנת הכחדה בברזיל,‬
‫והיא פרסמה את הממצאים שלה במגזין ארצי.‬
‫וילדה נוספת, אבי סדרסון,‬ ‫הייתה כינור ראשון והופיעה בקרנגי הול.‬
‫אני לא יכולה להסתפק רק בציונים טובים‬ ‫אם אני רוצה ללמוד בפרינסטון.‬
‫טופס הקבלה שלי צריך להיות יוצא דופן.‬
‫כן.‬
‫את שוקלת רק את פרינסטון?‬
‫קשה להתקבל לאוניברסיטה הזו.‬
‫אולי נוכל לחשוב על גיבוי‬
‫כדי להפחית קצת את הלחץ.‬
‫אבא שלי למד בפרינסטון.‬
‫כל חיי רציתי ללמוד שם.‬
‫בית הספר הקודם שלי תמך מאוד ביעדים שלי.‬
‫אבל עכשיו אני תקועה פה‬
‫באמצע שום מקום בלי החברים שלי.‬
‫דוד שלך אמר לי‬ ‫שהפסקת להיפגש עם החברים שלך.‬
‫שכאשר לא היית בבית הספר או בחוגים,‬
‫פשוט נשארת בבית לבד.‬
‫כן, כי המשפחה שלי מתה.‬
‫כולם, ו…‬
‫אף אחד לא יודע מה להגיד לך כשזה קורה. אז…‬
‫לא הפסקתי להיפגש עם החברים שלי.‬ ‫הם הפסיקו להיפגש איתי.‬
‫ג'קי.‬
‫אני ממש רוצה לעזור לך.‬
‫תני לנו הזדמנות, בבקשה.‬
‫זה בית ספר טוב.‬
‫בסדר. תני לי רק להציץ.‬
‫אני רואה שהיית בנבחרת הריצה‬
‫ובמועצת התלמידים בבית הספר הקודם.‬ ‫נראה מה אוכל לעשות.‬
‫ואני צריכה להיות לפחות‬ ‫בארבע כיתות למתקדמים כדי לשמור על הממוצע.‬
‫אנחנו מציעים אנגלית‬ ‫וביולוגיה למתקדמים רק בכיתה י'.‬
‫בסדר. אני אקח אותם.‬
‫ג'קי.‬
‫את צריכה להקל קצת על עצמך.‬
‫בפרינסטון יבינו.‬
‫כן.‬
‫נכון?‬
‫שנזמין אותה לשבת?‬
‫כן, אלך לקרוא לה.‬ ‫-כן.‬
‫היי.‬
‫מה את עושה?‬
‫לוקחת ארוחת צהריים?‬
‫תני לי לעזור לך.‬
‫אבל…‬
‫זה בסדר.‬
‫סליחה. אכפת לך אם נידחף?‬
‫לאן אתה הולך?‬ ‫-נתראה.‬
‫אלה תמיד טעימים.‬
‫אני לא יודעת מה קורה עכשיו.‬
‫תחזיקי את זה.‬
‫יש לי כסף.‬
‫הפסקת צהריים יכולה להיות קשה ביום הראשון.‬
‫בסדר, כולם. זאת ניו יורק.‬
‫ניו יורק, אלה כולם.‬
‫בעצם, השם הוא ג'קי.‬
‫היי.‬
‫שבי.‬
‫בנות.‬
‫זוזו.‬
‫כבר די צפוף גם ככה.‬
‫תחזיק את זה.‬
‫תשבי במקומי.‬
‫תסמסי לרובי לגבי סוף השבוע.‬
‫קדימה.‬
‫ראית את זה?‬
‫ככה עושים את זה, ידידי.‬
‫אלכס.‬
‫סליחה. אני מניח שאין לי מצב רוח…‬
‫בסדר.‬
‫מי אתה ומה עשית עם אלכס וולטר?‬
‫ברצינות.‬
‫אלכס, מה?‬
‫זה בגלל פייג'?‬
‫את זוכרת שסיפרתי לך‬ ‫על הילדה שבאה לגור איתנו?‬
‫כן.‬
‫ובכן, קול.‬
‫מה הוא עשה הפעם?‬
‫בינתיים כלום, אבל…‬
‫את יודעת איך הוא.‬
‫אני בהחלט יודעת.‬
‫אבל מה אכפת לך?‬
‫אלוהים.‬
‫אתה לא…‬
‫לא שוב.‬
‫כן? היא מוצאת חן בעיניך?‬
‫לא.‬ ‫-אלוהים.‬
‫לא. פשוט…‬
‫אלכס.‬
‫תשכחי מזה. קדימה, בואי נשחק שוב.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר. אני צריכה שתתחלקו לקבוצות של שלושה.‬
‫אדם אחד בכל קבוצה…‬
‫תודה. זה שלי עכשיו.‬
‫צריך לזהות את הציוד,‬
‫אדם אחד יכתוב את התוצאות,‬ ‫והשלישי יערבב את הנוזל.‬
‫בסדר, קדימה.‬
‫היי, את רוצה…‬
‫סליחה? את…‬
‫ג'קי, נכון?‬
‫היי. אני סקיילר. תצטרפי אלינו אם את רוצה.‬
‫אתה יודע מה שמי?‬
‫כולם יודעים מה שמך.‬ ‫אין פה הרבה אנשים חדשים.‬
‫גרייס.‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫סקיי. ראית את החדשה שישבה עם קול וולטר?‬
‫גרייס…‬ ‫-מסתבר שאימא שלה הייתה מעצבת אופנה,‬
‫והיא מתה לפני חצי שנה‬ ‫בתאונת דרכים עם כל משפחתה.‬
‫זה היה ממש עצוב.‬ ‫-היי.‬
‫אלוהים אדיר…‬
‫היא מתכוונת להגיד סליחה.‬
‫כן. אני ממש מצטערת. לא ידעתי שאת כאן.‬
‫זה בסדר.‬
‫סליחה, איך את מכירה את קול?‬
‫אני לא ממש מכירה אותו. רק עכשיו נפגשנו.‬
‫והוא פשוט אמר לך לשבת איתו?‬
‫הוא פשוט היה נחמד.‬
‫בסדר, לא.‬
‫קול וולטר לא מנסה להיות נחמד.‬ ‫-לא.‬
‫טוב, מספיק.‬ ‫אל תדביקו את ג'קי בהרגלים הרעים שלכם.‬
‫ג'קי, אני רואה שהצלחת מאוד בכימיה‬ ‫בבית הספר הקודם שלך.‬
‫אולי תוכלי לעזור לשני אלה להתמקד.‬
‫קדימה.‬
‫תיכנסו בהם כאילו הם גנבו משהו.‬ ‫תישאר נמוך, טריפ. אתה בסדר?‬
‫קדימה. תיכנסו בהם. תישארו נמוך.‬
‫תבצעו "אינדיאנה".‬
‫קול. מה אתה עושה פה?‬
‫מה קורה, המאמן?‬
‫סתם הרגל, אני מניח.‬
‫כאילו, אני פשוט…‬
‫לא יודע מה עוד לעשות.‬
‫אתה יודע,‬
‫אוכל להיעזר בך באימון חלק מהילדים הצעירים.‬
‫זה ייראה טוב בטופס הקבלה לקולג'.‬
‫אני אחשוב על זה.‬
‫קדימה, רבותיי. יאללה. תזדרזו.‬
‫היי, קול.‬
‫שים לב.‬
‫היי.‬ ‫-היי!‬
‫היי.‬ ‫-את בטח ג'קי.‬
‫כן.‬ ‫-אני קיילי.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-עברת לגור אצל משפחת וולטר, כן?‬
‫כן.‬ ‫-רגע.‬
‫מה?‬ ‫-אלכס סיפר לי.‬
‫ג'קי, את הילדה הכי בת מזל בכל ביה"ס.‬
‫גרייס.‬
‫מה? תחשבי על זה.‬ ‫ג'קי נחתה בגן עדן של בנים.‬
‫יש את דני, שנראה כמו שחקן מהורהר.‬
‫יש את אייזק, הבחור המגניב.‬ ‫אלכס, תולעת הספרים הביישן.‬
‫ניית'ן, המוזיקאי. לי, הסקייטר הנועז.‬ ‫וכמובן, יש את קול.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫למה הוא כל כך מיוחד?‬ ‫-בסדר. ג'קי, תסתכלי עליי.‬
‫תקשיבי. אי אפשר להגדיר את זה, בסדר?‬ ‫זה פשוט "אפקט קול".‬
‫באמת? אפקט קול?‬
‫כן, אפקט קול, בסדר?‬
‫לכן הבוגרים כזה, "מה קורה, אחי?"‬ ‫כשהם רואים אותו,‬
‫והט"תניקיות עומדות בחנייה בכל יום ב־15:30‬ ‫כדי לראות אותו עובר עם הרכב.‬
‫אני צריכה ללכת.‬ ‫-הגעת עם קול?‬
‫כן.‬
‫היי, חכו.‬
‫הם בטח פשוט שכחו.‬
‫הם תמיד עוזבים ממש מהר אחרי השיעור.‬
‫זה בסדר. אני אסיע אותך.‬
‫קיילי, את באה?‬ ‫-לא, אני צריכה לעבוד.‬
‫יש לך עבודה?‬
‫יש לה את כל העבודות.‬
‫נתראה.‬ ‫-ביי.‬
‫נתראה, קיילי.‬
‫קול לא מחכה לאף אחד.‬
‫כן.‬
‫אוי, לא.‬ ‫-כאילו, יש לנו… מה?‬
‫טוב, תמשיכו ללכת.‬
‫טוב, הנה היא. היי.‬
‫ג'קי, נכון?‬
‫כן.‬
‫היי. ארין?‬
‫תקשיבי, אני לא יודעת‬ ‫מי את חושבת שאת או מה שלא יהיה,‬
‫אבל רק שתדעי,‬
‫קול נחמד אלייך רק כי אימא שלו אמרה לו.‬
‫כן. נשמע טיפוסי לקול.‬
‫קול אוהב את הבנות שלו‬ ‫הרבה פחות חלביות מגברת "ג'יי קרו" כאן.‬
‫זה ראלף לורן.‬
‫מה?‬ ‫-"תורידי את הידיים מהגבר שלי"?‬
‫מה קרה לאחווה בין נשים?‬
‫אני לא יודעת מה הבעיה.‬
‫אני לא מעוניינת בקול,‬ ‫וגם הוא לא מעוניין בי.‬
‫כמו שאמרת, הוא פשוט היה נחמד.‬
‫פשוט תיזהרי.‬
‫אני לא קונה את ההצגה של היתומה המסכנה.‬
‫בבירור.‬
‫מה שתגידי.‬
‫ארין?‬
‫אהבתי את התיק שלך.‬
‫הוא נראה כמעט אמיתי.‬
‫הוא אמיתי.‬
‫לא, לא נראה לי.‬
‫אימא שלי עיצבה סדרה למותג הזה.‬
‫העור דק מדי והלוגו צריך להיות תפור מבפנים,‬
‫לא מודפס.‬
‫שנבדוק?‬
‫אלוהים.‬ ‫-את מאמינה?‬
‫זה היה מטורף.‬ ‫-נכון?‬
‫היית כזה, "זה אמיתי?"‬ ‫-"זה ראלף לורן."‬
‫"זה ראלף לורן."‬
‫אני, כזה, הלו?‬
‫אלוהים.‬
‫זה היה מרושע מצידי.‬ ‫-זה הגיע לה.‬
‫תפסיקי. אני חושבת שמגיעה לך גלידה‬ ‫אחרי ההופעה הזו.‬
‫כן. בואו ניסע למונטי'ס.‬
‫ג'קי?‬
‫בטח, אני יכולה לאכול גלידה.‬ ‫-טוב, אז בואו נזוז.‬
‫אתה רואה את זה גם על העצים שלך?‬
‫אז מה התוכנית?‬
‫הוא ירסס.‬
‫במה הוא ישתמש?‬
‫כן, זה הגיוני.‬
‫טוב.‬
‫תקשיב. אני חושב…‬
‫נראה לי שכדאי שנקדים את הפגישה לשבוע הזה.‬
‫בסדר, אתקשר לכולם. תודה, סטן.‬
‫מה זה היה?‬
‫גם סטן רואה טפילים על העצים שלו.‬
‫וגם הרבה אנשים אחרים.‬
‫שמעתי כמה לקוחות במרפאה מדברים על זה.‬
‫נצטרך לפתור את זה.‬
‫ג'קי כבר בבית?‬
‫לא ראיתי אותה.‬
‫יופי. היא התקשרה ואמרה‬ ‫שהיא הולכת לאכול גלידה עם חברים.‬
‫זה סימן טוב.‬ ‫-כן.‬
‫בוא, קאובוי.‬ ‫-איך הייתה הרכיבה?‬
‫נהדרת. נתראה, חתיך.‬ ‫-יופי.‬
‫נתראה.‬
‫אל תשכחי את הגלידה.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. לילה טוב.‬
‫תודה על הטרמפ.‬
‫כן. איפה החדר של קול?‬ ‫-גרייס, מספיק.‬
‫ביי, ג'קי.‬
‫כן. שיהיה לך לילה טוב‬ ‫עם כל בני וולטר, ג'קי.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫ביי.‬
‫כן! קדימה!‬ ‫-כן!‬
‫כן!‬ ‫-מה אמרתי לכם?‬
‫איזה מהלך של כוכב העל מכיתה י'.‬
‫נראה שהייתה עבירה. ברור שהם יפסלו את…‬
‫מה לעזאזל? הוא היה בחוץ…‬
‫טוב, זה לא… הם יכריזו על עבירה.‬
‫אמרתי לכם!‬
‫הנה את.‬
‫איך היה היום שלך?‬
‫הוא היה בסדר.‬
‫הכרתי כמה אנשים נחמדים.‬
‫יופי.‬
‫הבאתי את זה.‬
‫תודה.‬
‫אסתיר את זה במקפיא.‬ ‫אל תגידי לאף אחד שזה שם.‬
‫זה רק בשבילנו.‬ ‫-שמעתי את זה.‬
‫מה שלום בו?‬
‫הוא בסדר, למען האמת.‬ ‫אני חושבת שהוא יעמוד על הרגליים בקרוב.‬
‫תודה ששאלת.‬
‫אני כבר יורדת.‬ ‫-בסדר.‬
‫היי, מותק. את מוכנה?‬
‫כן.‬
‫בסדר. אני אקרא להם.‬
‫אוכל!‬
‫אפשר לעזור?‬
‫לא, תודה. פשוט תשבי.‬
‫זה הכיסא שלי.‬
‫סליחה.‬
‫היי, ג'ורדן. אתה יכול להביא עוד כיסא?‬
‫בבקשה?‬ ‫-כן.‬
‫פרקר, שימי מפית על הברכיים, בבקשה.‬
‫טוב. בתיאבון.‬ ‫-תודה.‬
‫ראמפל!‬
‫אלוהים.‬
‫את צריכה עזרה?‬ ‫-לא, זה בסדר. אני בסדר.‬
‫חבר'ה.‬
‫חבר'ה, די. תפסיקו!‬
‫בבקשה!‬
‫תקשיבו.‬
‫אני יודעת שקצת קשה להסתגל לכך‬ ‫שיש מישהי חדשה בבית, אבל…‬
‫ג'קי עברה משהו קשה יותר ממה שאפשר לדמיין.‬ ‫אז אני צריכה שתבינו את זה.‬
‫ואנחנו נתייחס אליה בטוב לב ובכבוד,‬
‫בדיוק כמו שאתם מתייחסים‬ ‫לכל האחרים בעולם. מובן?‬
‫בואו נאכל.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫ארוחת ערב.‬
‫אני מניח שמישהי לא התגברה‬ ‫על המפגש פנים אל פנים עם חיית הבר.‬
‫אני צוחק.‬
‫הפרצוף שלך כשהרמת את ראמפל…‬ ‫זה היה משהו מיוחד, אני אומר לך.‬
‫ראמפל?‬ ‫-כן.‬
‫ראמפלסנייקסקין. הנחש של ג'ורדן.‬
‫כדאי שאדע על עוד חיות מסוכנות?‬
‫רק אייזק.‬
‫בסדר, בואי.‬
‫מה? לא.‬
‫יש לי שיעורי בית.‬
‫הגעתי הביתה מאוחר, זוכר?‬
‫כן. בקשר לזה. הייתי צריך לחכות לך.‬
‫כן. היית צריך.‬
‫זה היה…‬
‫יום קשה.‬
‫תני לי לפצות אותך.‬
‫היי, חמוד.‬
‫את יכולה להביא לי את זה?‬
‫חצי כף תספיק.‬
‫היי.‬
‫בבקשה.‬
‫את רוכבת?‬
‫לקחתי שיעורים בבית הספר,‬ ‫אבל הפסקתי אחרי כיתה ז'.‬
‫היו לי יותר מדי חוגים.‬
‫ובכנות, לא ממש אהבתי את זה.‬
‫כאילו, סוסים הם…‬
‫הם גדולים.‬
‫יש להם רצון משלהם והם בלתי צפויים.‬ ‫-רק אם לא יודעים איך להתייחס אליהם.‬
‫נראה שאתה יודע.‬
‫רכבתי כל חיי.‬
‫זה פודינג.‬
‫הוא יפהפה.‬
‫כן.‬
‫פודינג?‬
‫נתתי לו את השם כשהייתי בן שש. טוב?‬
‫הנה. רוצה להאכיל אותו קצת?‬
‫כן.‬
‫זה בסדר.‬
‫אתה בסדר.‬
‫את רואה?‬
‫שלום, יפהפה.‬
‫תני לי לקחת אותך לרכיבה.‬
‫לא.‬
‫כמו שאמרתי, אני לא ממש אוהבת את זה.‬
‫בחייך. תאמיני לי, את תאהבי את זה.‬
‫מה קורה?‬
‫ארין כאן.‬
‫בסדר.‬
‫זה הסימן שלי.‬
‫להתראות, ניו יורק.‬
‫הוא הראה לך את הסוסים?‬
‫רק את פודינג.‬
‫כן.‬
‫הוא יפהפה.‬
‫אבל אני הכי אוהב את מרפי.‬
‫רוצה לראות?‬
‫הוא איתנו מאז שנולד.‬
‫הוא זקן, אבל הוא מיוחד מאוד.‬
‫כולכם רוכבים?‬
‫כל הילדים?‬
‫כן. חלקנו טוב יותר מאחרים.‬
‫תצטרכי ללמוד כדי להיות וולטר אמיתית.‬
‫אני לא וולטר.‬
‫אני הווארד.‬
‫כן.‬
‫אני מצטער, לא התכוונתי…‬
‫זה בסדר.‬
‫תודה שנחלצת לעזרתי.‬
‫קודם. בכיתה.‬
‫בטח. כן.‬
‫מתי שתצטרכי.‬
‫אני…‬
‫היי, ג'קי?‬
‫מחר יהיה קל יותר, בסדר?‬
‫אמרת שתתקשר אליי.‬
‫כן. טוב…‬
‫משהו צץ.‬
‫מצטער.‬
‫נתראה מחר?‬
‫בטח.‬
‫בסדר.‬
‫תמהרי, או שהם יתפסו את השירותים לפנייך.‬
‫בסדר, לילה טוב, אימא.‬ ‫-לכי.‬
‫היי.‬
‫- מאזן חודשי: מינוס 1,608.38 דולר -‬
‫- שבוע האופנה של ניו יורק‬ ‫זוכר את אנג'ליקה הווארד -‬
‫היי.‬
‫אתה בסדר?‬
‫בטח.‬
‫אתה?‬
‫אני בסדר.‬
‫- חיי עם משפחת וולטר -‬
‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬