ÅRLIG VÅRVÄLGÖRENHETSFEST
LUCY: MAMMA OCH PAPPA KOM JUST. VI SES!
JACKIE: ÄR DU HEMMA? VAR ÄR DU?
Jackie!
-Har du pratat med cateringen? -Förrätt om tio minuter.
Härligt, tack.
Det här är så mäktigt. Otroligt att du fixade det.
-Kommittén lär bli nöjd. -Det hoppas jag.
Bara fotobåset har hittills dragit in drygt 1 000 dollar.
-Jag ska nog försöka bli ordförande. -Vi är förstaårselever.
-Bara äldre elever är valbara. -Vi får väl se.
Hela sista året verkar vara här. Hallå, är du med?
Jaha, jag förstår. Väntar du nån särskild?
Ja. Min syster.
-Oj, är Lucy hemma? -Över vårlovet.
Föräldrarna hämtade henne förut i dag. Hon borde komma nu.
Gud, det här blir bästa kvällen!
Jackie.
Morbror Richard? Vad gör du här?
VÄLKOMMEN TILL COLORADO
-Hej, morbror. -Hej. Gick resan bra?
Jadå.
-Klarar du dig? -Japp.
Ledsen att jag inte kunde vara med och träffa Walters.
-De kom nog nu, jag får lägga på. -Jag vet att det är en stor förändring.
Upp med hakan. Jag finns här för dig.
-Okej? Messa mig sen. -Okej.
Jackie!
-Hej. -Hej.
-Det är så fint att ha dig här. -Tack, Katherine.
-Jo… -Här är jag.
Minns du George?
-Hej, George. -Hej, Jackie.
-Hur var allt? Var flyget okej? -Ja.
-Vill du ha nåt innan vi åker? Mat? Kaffe? -Det är bra.
New Yorks modevecka fick en fantastisk början
och hyllade modeskaparen Angelica Howard
som för ett halvår sen omkom med maken och äldsta dottern…
-Behöver du hjälp med väskorna? -Nej, nej.
Tack.
Hur är det?
Bra.
Vi går in och presenterar dig.
Varför ringer du mig? Jag har inte jour.
Akta!
Hej.
-Danny. -Jackie.
Och har du kört alla tester?
-Inte springa, Benny! -Jag springer inte!
Hallå, killar. Kan ni pausa det där lite?
Det här är Jackie. Jackie: Alex och Isaac.
Läget?
-Kan du ta väskan som står i bilen? -Absolut.
Hejsan.
Hej.
-Kräks han fortfarande? -Här framme är köket.
-Jag bär upp väskan till ditt rum. -Ja, mot oron.
Det låter som om jag måste söva henne också.
Det är saft.
-Tack. -Hur mycket väger han?
Det får jag notera. Jaha. Och du kollade i otoskopet?
Okej.
Sen hur länge?
Sa dr Morris nåt om hur länge det kan dröja?
Jaha.
Nej, det är bara så usel tajmning. Jackie kom ju i dag.
Okej. Ja, självklart.
Nej, bara hälsa att jag kommer.
Okej, tack. Jag är hemskt ledsen, men jag måste iväg.
Åh, härligt. Will är här. Kom.
Jackie, här är Will. Will: Jackie.
-Will är vår äldsta och en stjärna. -Välkommen, Jackie.
Jag måste till kliniken. Kan du hjälpa Jackie på plats? Hon har träffat
-…Danny, Isaac, Alex och… -Benny.
-Benny! -Ja.
Otroligt att de ringde in mig nu. Jaha, så…
-Måste du åka? -Ja.
-Men Will tar över. -Härligt.
Jag beklagar verkligen, men lovar att komma hem igen så fort jag kan.
-Ingen fara. Hoppas att hunden klarar sig. -Tack.
Vi ses.
Och jag är alltid här nånstans, bara ring. Nu måste jag ut i fruktträdgården.
Vänta på mig!
-Skejtarkillen är Lee. -Vi har träffats.
Nathan.
Det här är Jackie.
Hej.
-Trevligt att träffas till slut. -Tack detsamma.
Kom.
Jo, jag har en hörselskada, så om jag inte ser på dig eller det är mycket oväsen,
så lär jag inte förstå.
Okej, då vet jag.
-Ja, fortsätt så. -Min sko!
-Hallå, allihop! Det här är Jackie. -Hejsan.
-Hej. -Ja!
Där har vi Parker, och där är Benny.
Vill ni presentera er?
-Hon löser det säkert. -Det är Cole.
-Hej. -Jordan, aspirerande filmregissör.
Låt henne vara.
Ja. Ta honom, Benny.
Ta honom!
Albert! Nej! Jag är hemskt ledsen.
-Här. -Ingen fara, det går bra.
-Kom, så visar jag dig ditt rum där uppe. -Okej.
Börja bära upp Jackies grejer, okej?
Kom.
-Cole! -Jag hörde första gången.
Hemskt ledsen, Jackie. Ta det inte personligt.
Hur många är Georges och Katherines barn?
Oj, visste du inte det? Allihop, vi är åtta barn.
Och Lee och Isaac är våra kusiner på pappas sida.
Richard sa ju att ni är en stor familj, men jag visste inte…
Vänta, bor allihop här?
Nej, jag bor i stan med min fästmö Hayley, men resten bor här.
Här är ditt rum.
-Det var mammas ateljé. -Oj.
Hjälper du till att bära, Will? Det är massor.
-Jag kan bära. -Nej. Gör dig hemmastadd.
Ja. Ta det lugnt, New York.
-Kan du släppa störigheten? -Jag hjälper ju till.
Du vet vad som hänt henne.
Hon måste kunna hantera motgångar, annars klarar hon sig inte här.
Jösses…
Jag sa ju det.
-Det är jag, kan jag komma in? -Visst.
Will berättade vad som hände vid poolen. Ursäkta för Albert, han blir så till sig.
Kommer du på plats? Behöver du nåt? Jag beklagar att det inte finns mer plats…
Ingen fara. Ursäkta att jag snor din ateljé.
Snälla du, jag har inte tid att måla med alla barn som far runt här.
-Hur gick operationen? -Det gick bra.
Bo hade en rejäl öroninfektion, men nu blir han bra. Men…
Den störde honom. Och hans ägare.
Läste du till veterinär på Columbia? Jag såg bilden på dig och mamma.
Nej, jag tog min första examen vid Columbia,
och sen läste jag till veterinär vid Colorado State. För evigheter sen.
-Du är så lik henne. -Alla säger det.
Lucy liknar…
Lucy…liknade pappa mer.
Det är inte bara utseendet. Du har hennes hållning, hennes…sätt.
-Hon pratade jämt om dig och Lucy. -Hon pratade om dig också.
-Men varför sågs vi först på begravningen? -Vi träffades tidigare, men du var liten.
Sen blev det svårt att hitta tider att ses.
Det blev några år emellan, men vi hördes på telefon och sms.
Sist vi sågs var hon i Telluride för filmen där hon var kostymör.
Jag minns.
Jag hade tänkt att hälsa på henne när…
…olyckan inträffade.
Jag vet att det är svårt för dig att komma hit och hantera det som hänt.
Men det var din mammas önskan.
Morbror Richard älskar dig, men reser så mycket i jobbet,
och din mamma ville att du skulle få en stabil familj. Det är du väl med på?
Jag vet.
Jag älskade din mamma.
Vi lovade att vi alltid skulle finnas för varandras familjer ifall nåt hände.
Och jag vill finnas för dig.
Om du vill.
Är du hungrig? Det är strax kvällsmat.
-Inte värst. Jag är rätt trött. -Okej.
Bara kom ner om du ångrar dig.
Benny!
-Jag är klar här, Nathan. -Nej, nej!
Det blir bra.
Flytta dig, Parker.
Benny!
-Kommer hon inte? Vill hon inte äta? -Hon är nog lite tagen.
Det är mycket att ta in. Vi är mycket att ta in.
Kom hit!
Jag har dig.
Oj, hallå.
Såja.
-Vi måste nog ge henne lite utrymme. -Så klart.
Vi ska ta hand om henne. Hon ingår i familjen nu.
Går det bra?
Jag hör brädan, Lee. Den stannar hemma. Skejtar du i skolan igen blir du avstängd.
-Men faster… -Nej, inga men. Det finns inga fler men.
Mamma!
-Skrattar du åt mig? -Nej.
Du får skriva om uppsatsen om modern krigföring, för det har visat sig…
-Mamma. -Ja, Jordan?
-Jag hittar inte Rumple. -Igen?
-Japp. -Gubben…
-Kan alla hålla utkik efter Rumple, tack? -Bussen går om fem minuter!
Rumple?
-Vänta, var är Benny? Benny! -Jag måste gå.
Rumple!
-Där är du ju! -Hejdå, älskar er!
Har du allt?
-Har du din lunch, Parker? -Japp.
Säkert?
Vi ses sen.
Låt det vara, det är till Jackie.
-God morgon, hur var natten? -Bra.
Bra. Jo, frukosten står framdukad. Killarna skjutsar dig till skolan.
Jag vill höra allt om din första dag.
Lycka till. Jordan! Kom nu. Allvarligt.
-Hejdå, allihop, älskar er! -Detsamma, mamma.
Okej.
Kom igen, New York. Hoppa in.
Jag bryr mig inte, men vi lär bli sena.
BIGHORNS HEM SILVER FALLS HIGH SCHOOL
Läget, Cole?
Vänta.
Bilen är fullsatt i dag. Så Isaac: Erbjud inte valfri cheerleader lift.
-Okej! -Och vi drar 15.30, okej?
Stäng inte, Alex.
Prick, 15.30 prick!
-Okej! -Bra.
-Hur är det? -Bra.
-Vi visar dig till din klass. -Allvarligt?
-Ja. -Du får ju inte gå vilse första dagen.
Tack.
Jaha, vad tycks?
-Det är en stor skola. -Inte som de fina Manhattan-skolorna, va?
Cole!
Hej.
Lycka till, New York.
-Är hon hans flickvän? -Erin?
Ja, ibland. Cole dejtar inte precis.
Han träffar andra tjejer men går alltid tillbaka till Erin.
Okej, här är det. Lycka till.
Hej, Alex. Kan jag sitta här?
Visst.
SAGAN OM RINGEN
-Sluta inte läsa för min skull. -Ingen fara, jag läser om den.
Okej, allihop: Samla er och sätt er.
Vi har en ny elev här: Jackie. Kan du resa dig och berätta nåt om dig själv?
Jo…okej.
Hej, jag heter Jackie Howard och har just flyttat hit från New York.
Och vad förde dig till Silver Falls?
Jag…
Ombyte.
Ja, lite frisk landsluft.
Visst, Jackie?
Tack, Jackie. Jaha, då ser vi till att Jackie känner sig välkommen.
Slå upp sidan 57 i era böcker.
Kan Paige läsa det första stycket för oss?
Visst.
-"Versaillesfördraget undertecknades"… -Du har väl ingen bok än?
KOM TILL MIG!
Hör på nu, Tara.
-Jag läste om en ny app som verkar… -Nej! Jag har inte tid.
Och har du sett männen häromkring? Inget illa ment om den du gifter dig med.
Det är värt ett försök. Låt mig skapa en profil åt dig.
Jag vet inte, jag vill inte raka mig och tänka på vad jag ska säga.
Jag lär bara skämma ut mig eller…
Vänta lite, Hayley.
-Ja? -Vi skulle ses nu.
Oj, tusan. Jackie?
Kom in. Kom in!
Slå dig ner. Jag heter Tara Jacobs, säg Tara.
-Jo… Är du kvar, Hayley? -Japp.
Jag ringer dig sen.
Ursäkta.
Jaha, hur är din första dag här?
-Det måste vara en stor omställning. -Jo, lite.
Kan vi diskutera mina kurser? Jag är van vid större utmaningar.
Visst, jag ska bara kolla din studiemeritförteckning.
Oj. Klart imponerande.
Jag pratade med din morbror.
-Han oroar sig för hur det går. -Det går bra.
-Jag har utmärkta betyg. -Ja, det har du.
Och du har lagt till ett antal aktiviteter sen din familjs olycka.
Tog du på dig lite för mycket?
En tjej på min gamla skola, Sarah Yolden, fick stipendium
för att studera utrotningshotad flora i Brasilien. Rönen publicerades på riksnivå.
Och Abbie Sederson var förstaviolinist och spelade i Carnegie Hall.
Jag kommer inte in vid Princeton på bara bra betyg.
Min ansökan måste vara extraordinär.
Jag förstår. Är Princeton ditt enda alternativ?
Det är svårt att komma in där.
Vi kanske kan fundera på ett andrahandsval och minska pressen lite?
Pappa läste vid Princeton. Jag har velat läsa där i hela mitt liv.
Min förra skola var väldigt stöttande där, men nu är jag fast här
mitt ute i ingenstans utan vänner…
Din morbror sa att du slutade träffa dina vänner,
att du förutom skolan och aktiviteter utanför skolan bara satt hemma.
Ja, min familj dog ju!
Allihop, och…
Och ingen vet vad de ska säga då, så…
Nej, jag släppte inte mina vänner. De släppte mig.
Åh, Jackie. Jag vill verkligen hjälpa dig.
Ge oss en chans. Snälla? Det här är en bra skola.
Okej. Vi tar en titt.
Jag ser att du ägnade dig åt löpning och satt i elevrådet.
-Jag ska se vad jag kan göra. -Jag måste ha minst fyra utökade kurser.
Vi har bara utökade kurser i engelska och biologi det andra året.
-Okej, då tar jag dem. -Jackie…
Försök att ta det lite lugnt. Princeton kommer att förstå.
Ja.
Visst?
-Ska vi be henne att sitta här? -Ja, jag hämtar henne.
-Hej. Vad gör du? -Hämtar mat?
Jag hjälper dig.
-Men… -Ingen fara.
Ursäkta, kan vi glida före?
-Vart ska du? -Vi ses.
-De här är bra. -Vad är det här?
Ta brickan.
-Jag har pengar. -Lunchen kan vara tuff första dagen.
Okej, allihop: Det här är New York. New York: Här är allihop.
-Jag heter faktiskt Jackie. -Hej.
Sätt dig.
Hörni.
-Flytta in. -Det är redan rätt trångt.
Håll den.
Ta min plats.
Messa Ruby om helgen.
Kom igen…
Såg du?
Det är så man gör, min vän.
Alex?
Ursäkta. Jag är visst inte riktigt på humör.
Okej…
-Vem är du och var är Alex Walter? -Ha, ha, ha.
Allvarligt.
Vad är det?
Är det Paige?
-Du vet tjejen som flyttat hit? -Ja.
-Cole. -Vad har han nu gjort?
Inget än, men…
-Du vet hur han är. -Jag gör ju det.
Varför bryr du dig?
Ojdå.
Du är väl inte… Inte igen?
Är du det? Gillar du henne?
-Nej. -Herregud.
Nej! Bara…
-Alex. -Släpp det, vi kör igen.
Okej.
Jaha, då ska ni dela upp er i grupper om tre.
En i var grupp…
Tack, den blev min nu.
…ska identifiera utrustningen, en noterar resultaten och en blandar vätskan.
Bra, kör igång!
Skulle ni vilja…?
Ursäkta, vill ni…?
Jackie, va? Hej, jag heter Skylar. Du kan jobba med oss.
-Vet du vad jag heter? -Det gör alla. Det kommer sällan nya hit.
-Grace! -Ursäkta mig.
Du vet den nya som satt med Cole Walter? Hennes mamma var visst modedesigner
och dog för ett halvår sen med resten av familjen.
-Riktigt sorgligt. -Hej.
Det var fa…
Hon menar "ursäkta".
Ja, hemskt ledsen. Jag visste inte att du var här.
Ingen fara.
-Ursäkta, men hur känner du Cole? -Det gör jag inte, vi har precis träffats.
-Och han bara bad dig att slå dig ner? -Han var bara snäll.
Okej: Nej. Cole Walter kör inte med snällhet.
Så, nu räcker det. Ge inte Jackie era dåliga ovanor.
Du hade jättefina kemibetyg i din förra skola.
Du kanske kan hjälpa de här två att fokusera?
Kom igen!
Malla på den som om den snott nåt!
Gick det bra?
Kom igen! Gå på lågt!
Kör Indiana!
-Vad gör du här, Cole? -Läget, Coach?
Bara gammal vana, antar jag.
Alltså, jag…vet inte vad jag ska göra.
Vet du vad?
Du kan hjälpa mig att träna de yngre. Det kan se bra ut på college-ansökan.
Vi får se.
Cole…
Kom igen, kör på nu!
Hallå, Cole!
Tänk fort!
-Hej! -Hej.
-Du måste vara Jackie. -Japp.
-Jag heter Kiley. -Trevligt att träffas.
-Så du har flyttat in hos Walters? -Ja.
-Vänta…va? -Alex berättade.
Då är du skolans turtjej nummer ett!
-Grace… -Vadå?
Kom igen, Jackie har landat i killhimlen. Danny är den grubblande skådisen.
Och så har vi coola Isaac och den blyga bokmalen Alex.
Musikern Nathan och skejtaren Lee.
-Och så har vi förstås Cole. -Jag fattar inte.
-Vad gör honom så speciell? -Se på mig, Jackie.
Det går inte att definiera, det är bara Cole-effekten.
-Allvarligt? "Cole-effekten"? -Ja, Cole-effekten.
Den får killarna att säga "läget, mannen?"
och tjejerna att stå på parkeringen 15.30 för att se honom köra förbi.
Jag måste gå.
-Skjutsar Cole dig? -Ja.
Vänta!
De glömde säkert bara. De är alltid snabba ut från sista lektionen.
-Ingen fara, jag kan köra dig. Ska du med? -Nej, jag ska jobba.
-Har du ett jobb? -Hon har alla jobb.
-Ses. -Hejdå!
Vi ses, Kiley.
-Cole väntar inte på nån. -Sant.
-Ajdå. -Vadå?
Bara gå.
Där är hon. Hallå!
-Jackie, va? -Ja.
Hej. Erin?
Jag vet inte vem du tror att du är eller så,
men Cole är bara snäll mot dig för att hans mamma vill det.
Ja, det låter verkligen som Cole.
Cole vill inte ha vaniljbrudar som fröken J Crew här.
Det är Ralph Lauren.
-Vadå? -"Rör inte min pojkvän"?
Vad hände med kvinnlig solidaritet?
Jag fattar inte problemet.
Cole och jag är inte intresserade av varann. Han var som sagt bara snäll.
Bara passa dig. Jag köper inte Little Orphan Annie-grejen.
Det märks.
Nu vet du.
Erin?
Fin väska.
Den ser nästan äkta ut.
-Den är äkta. -Knappast.
Mamma designade en linje åt dem.
Lädret är för tunt och logon borde vara sydd på insidan, inte tryckt.
Ska vi kolla?
-Herregud! -Helt otroligt!
-Helsjukt! -Eller hur?
-Du bara: "Är den äkta?" -"Det är Ralph Lauren."
-Jag bara: Hallå? -Jösses.
-Det var elakt av mig. -Rätt åt henne.
Lägg av! Jag tycker att du förtjänar glass för det där.
-Ja, vi drar till Monty's. Jackie?
-Visst, glass vore fint. -Bra!
Ser du det i din skog också? Vad tänker du göra?
Så han tänker bespruta. Med vad?
Ja, det låter rimligt. Okej.
Jo, du, jag tycker att vi borde ta ett möte i veckan.
Bra, jag ringer allihop. Tack, Stan.
Vad var det om?
Stan har också sett parasiter. Och många andra.
-Jag hörde folk på kliniken prata om det. -Vi måste lösa det.
-Är Jackie hemma? -Jag har inte sett henne.
Bra. Hon ringde och sa att hon skulle äta glass med vänner.
-Det är ett bra tecken. -Japp.
-Kom. -Hur var ridturen?
-Fin. Vi ses, snygging. -Det gör vi.
-Glöm inte glassen. -Tack.
Okej, ha det så bra.
-Tack för skjutsen. -Var bor Cole?
Lägg av, Grace! Hejdå, Jackie.
Ja, ha det så fint med alla Walter-killarna.
-Hejdå. -Hej.
Ja, kom igen!
-Ja! -Vad var det jag sa?
Snyggt spel av andraårs-stjärnan.
Man tycks ha flaggat nåt, men det lär man ju tacka nej till.
-Men, hallå, han var ju… -Nej, det dömer de bort.
Jag sa ju det!
Där är du ju.
-Hur har din dag varit? -Helt okej.
-Jag träffade trevliga människor. -Bra.
-Och jag köpte det här. -Tack!
Det göms i frysen, berätta inte för nån.
-Den är vår. -Jag hörde er.
Hur mår Bo?
Riktigt bra, faktiskt. Han lär vara på benen på nolltid.
-Fint att du frågade. -Snart tillbaka.
-Är du beredd nu? -Japp.
Okej, då hämtar jag dem.
Mat!
-Kan jag hjälpa till? -Åh, nej tack. Bara slå dig ner.
-Det är min plats. -Oj, förlåt.
-Jordan, kan du hämta en stol till, tack? -Visst.
Servetten i knät, Parker.
-Så där, bon appetit. -Tack.
Rumple!
Herregud.
-Kan jag hjälpa dig? -Nej, det går bra.
Hörni. Hallå, sluta.
Sluta! Snälla!
Hör på.
Jag vet att det stökar till att det är en till i huset,
men Jackie har gått igenom mer än vi kan fatta, det måste ni förstå.
Och vi ska behandla henne med vänlighet och respekt,
som vi behandlar alla andra här i världen, förstått?
Nu äter vi.
-Vad gör du här? -Kvällsmat.
Jag tänkte att nån kanske inte kommit över mötet med viltet.
Jag skojar.
Men din min när du drog fram Rumple var helt otrolig.
-"Rumple"? -Ja.
Rumplesnakeskin. Jordans orm.
Bör jag känna till fler farliga djur?
Bara Isaac.
Okej, kom.
Va? Nej, jag har läxor. Jag kom ju hem sent, som du kanske minns?
Ja, och apropå det så borde jag ha väntat på dig.
Ja, det borde du ha gjort.
Det blev…
…stökigt.
Låt mig gottgöra dig.
Hej, kompis.
Kan du räcka mig lite? Halva skopan blir bra.
Hejsan.
Här…var så god.
Rider du?
Jag tog lektioner i skolan, men slutade efter sjuan.
För många aktiviteter. Och ärligt talat gillade jag det inte riktigt.
Alltså, hästar är ju…
De är stora.
De kör sitt eget rejs och är oförutsägbara.
Bara om man inte kan ta dem.
-Du verkar kunna det. -Jag har ridit i hela mitt liv.
Vaniljkräm här…
-Han är fin. -Det är han.
-"Vaniljkräm"? -Jag döpte honom när jag var sex, okej?
Vill du mata honom lite?
Ja.
Det är okej. Det går bra.
Eller hur?
Hej, snygging.
Vi kan väl ta en tur?
Nej.
Jag tycker som sagt inte om det.
Kom igen, du kommer att gilla det.
-Vad är det? -Erin är här.
Jaha. Det är min signal.
Vi ses, New York.
-Visade han dig hästarna? -Bara Vaniljkräm.
Ja. Han är fin.
Men Murphy är min favorit.
Vill du se honom?
Han har varit hos oss sen födseln. Han är gammal, men jättefin.
-Rider ni allihop? -Alla vi barn? Ja. Några bättre än andra.
-Du får lära dig om du ska bli en Walter. -Jag är inte en Walter. Jag är en Howard.
Så klart. Förlåt, jag menade inte…
Det är okej.
Tack för stödet. Förut, i klassrummet.
Visst. Inga problem.
Jag ska…
Du, Jackie?
Det blir lättare i morgon, okej?
-Du sa att du skulle ringa. -Ja, jo…
Det kom upp en sak. Ursäkta.
-Ses vi i morgon? -Visst.
Bra.
-Skynda, annars hinner de före till toa. -Okej. Godnatt, mamma.
Hej.
MÅNADEN TOTALT: -1 608,38 DOLLAR
NEW YORKS MODEVECKA MINNS ANGELICA HOWARD
Hallå.
Hej.
-Allt bra? -Visst.
-Och du? -Bara bra.
Undertexter: Henrik Brandendorff