ЩОРІЧНА ВЕСНЯНА БЛАГОДІЙНА ВЕЧІРКА
ЛЮСІ — МАМА І ТАТО ЩОЙНО ПРИЇХАЛИ. ПОБАЧИМОСЯ НА ВЕЧІРЦІ!
ДЖЕКІ ТИ ЩЕ ВДОМА? ДЕ ТИ??
Джекі!
-Що з доставкою? -Канапе будуть за десять хвилин.
Чудово. Дякую.
Джекі, як же класно. Повірити не можу, що ти це зробила.
Комітет буде в захваті.
Сподіваюся. Фотобудка вже зібрала понад тисячу доларів
на благодійність.
-Наступного семестру очолю комітет. -Джекі, ми першокурсниці.
Очолити можуть лише випускники.
Побачимо.
Схоже, тут весь випускний клас школи св. Олдріха.
Джекі, агов? Ти мене чуєш?
Добре. Зрозуміло.
Чекаєш на когось?
Так.
Сестру.
-Люсі вдома? -На весняні канікули.
Батьки сьогодні забрали її з Беннінґтона.
Мала б бути вже тут.
Боже, це буде неймовірний вечір.
Джекі.
Дядьку Річарде? Що ви тут робите?
ЛАСКАВО ПРОСИМО ДО КОЛОРАДО
-Привіт, дядьку Річарде. -Привіт.
Добре долетіла?
Нормально.
Ти в нормі?
Так.
Вибач, що не зміг полетіти з тобою до Волтерів. Я…
Здається, я їх бачу. Мені треба йти.
Джекі, я знаю, що це великі зміни.
Не вішай носа. Завжди можеш на мене розраховувати.
Гаразд? Напиши пізніше.
Добре.
Джекі.
-Привіт. -Привіт.
Я рада, що ти тут.
Дякую, Кетрін.
Отже…
-Я тут. -Дякую.
-Пам’ятаєш Джорджа? -Вітаю.
Привіт, Джекі.
Як усе пройшло?
-Нормально долетіла? -Так.
Щось хочеш перед поїздкою?
-Перекусити чи кави? -Ні, дякую.
Перед грандіозним початком Нью-Йоркського тижня моди
індустрія вшанувала пам’ять модельєрки Анжеліки Говард,
її чоловіка й старшої доньки, які пів року тому трагічно…
-Любий, допомогти з валізами? -Ні.
Дякую.
Ти в порядку?
Нормально.
Ходімо всередину. З усіма тебе познайомимо.
Джамале, чому ти дзвониш? Я не чергую.
Відійди!
Привіт.
-Денні. -Джекі.
Перевірили його показники?
Бенні, не бігай!
Я не бігаю!
Привіт, хлопці.
Можете зупинитися на секунду?
Це Джекі. Джекі, це Алекс і Айзек.
Здоров.
Якщо можеш, занеси ще валізу.
Так. Звісно.
Привіт.
-Він досі блює? -Попереду кухня.
-Віднесу їх до твоєї кімнати. -Так, від тривоги.
Схоже, доведеться і їй дати заспокійливе.
Лимонад.
-Дякую. -Скільки він важить?
Добре, треба записати.
Дивився через отоскоп?
Добре.
Скільки він там?
Доктор Морріс попереджав, скільки його не буде?
Отакої.
Ні, просто це дуже невчасно.
Сьогодні приїхала Джекі.
Вибач.
Гаразд. Звісно.
Ні, скажи їй, що я скоро буду.
Добре, дякую.
Джекі, пробач, але я мушу їхати.
Слава Богу. Вілл тут. Іди сюди.
Джекі, це Вілл. Вілле, це Джекі.
-Вілл — наш старший. І найкращий. -Вітаю.
Привіт.
Мені треба в лікарню. Можеш мене замінити
й познайомити Джекі з усіма? Вона вже зустріла…
Денні, Айзека, Алекса та…
Бенні.
-Бенні. -Так.
Аж не віриться, що мене викликають.
Добре, отже…
-Ти що, мусиш іти? -Так.
Вілл мене підмінить.
Чудово.
Джекі, мені дуже шкода. Обіцяю повернутися якомога швидше.
-Не хвилюйтеся. Надіюся, собака в порядку. -Дякую.
Бувай.
Джекі, я завжди десь тут.
Як щось треба, клич. Буду в саду.
Дядю, я з вами.
Оцей, який уявляє себе Тоні Гоком, це Лі.
Бачилися вже.
Нейтане.
Це Джекі.
Привіт.
Радий нарешті познайомитися.
Дякую. Я теж.
Ходімо.
Я маю проблеми зі слухом.
Якщо не дивлюся на тебе або навколо дуже шумно,
я не зрозумію. Просто до відома.
Добре, дякую.
-Так. Більше енергії. -Моє взуття!
Народ, це Джекі.
Привіт.
-Привіт. -Так!
Отам Паркер, а це Бенні.
Не хочете представитися?
Сама здогадається.
Це Коул.
-Привіт. -Джордан, майбутній режисер.
Облиш її, Джордане.
Нападай, Бенні.
Нападай на нього.
Альберте, ні!
Мені дуже шкода. Візьми.
Нічого, усе гаразд.
Ходімо. Покажу твою кімнату нагорі.
Добре.
Почни заносити речі Джекі нагору, гаразд?
Ходімо.
-Коуле. -Я тебе почув.
Джекі, вибач.
Не сприймай на свій рахунок.
Вілле, а скільки з дітей рідні Джорджу й Кетрін?
Ти ж не знала. Усі. Нас восьмеро дітей.
І Лі та Айзек, кузени по батьковій лінії.
Річард казав, що у вас велика родина, але я і не…
Ви всі живете тут?
Ні, я живу в місті з нареченою Гейлі.
А всі інші — так.
Твоя кімната.
Тут була художня студія мами.
Вілле, не допоможеш? Там купа речей.
-Я можу сама. -Ні.
Почувайся як удома.
Так. Не турбуйся, Нью-Йорк.
Можеш поводитися нормально?
Я ж допомагаю, хіба ні?
Вона багато пережила. Ти мусиш їй співчувати.
Доведеться звикнути до чубанини.
Інакше вона тут не виживе.
Чорт…
ДЖЕКІ
А я тобі казав.
-Джекі, це я. Можна ввійти? -Звісно.
Вілл розповів про басейн.
Я дуже перепрошую за Альберта. Іноді він занадто радіє.
Як з облаштуванням?
Щось принести? Вибач, тут мало місця…
Усе добре.
Вибачте, що займаю ваше місце.
Та припини.
З дітьми я більше не має часу на малювання.
Віддаю її тобі.
Як операція?
Усе пройшло добре.
У Бо була сильна інфекція вуха.
З ним усе буде добре, але це його турбувало.
І його власницю.
Вивчали ветеринарію в Колумбійському?
Бачила ваш знімок із мамою.
Ні, в Колумбії я отримала перший диплом,
а потім вступила на ветеринарію в університет Колорадо.
Давно це було.
Ти схожа на неї.
Усі так кажуть.
Люсі схожа…
Люсі…
була більш схожою на тата.
Не лише зовні.
У тебе її витримка. Її…
манери.
Вона весь час говорила про вас із Люсі.
Про вас вона теж розповідала.
Чому ми ніколи не зустрічалися до похорону?
Власне, ми зустрічалися, коли ти була крихітною.
Потім нам із мамою було важко зустрітися.
Вдавалося раз на кілька років, але ми говорили по телефону, листувалися.
Востаннє бачила її в Тельюрайді
з фільмом, для якого вона робила костюми.
Я пам’ятаю.
Я планувала приїхати до неї до того…
як сталась аварія.
Джекі, знаю, що тобі було важко переїхати.
Навіть уявити не можу, що ти переживаєш.
Але так хотіла твоя мама.
Дядько Річард тебе любить, але він часто у відрядженнях.
А мама хотіла, щоб у тебе була міцна родина.
Розумієш?
Так, я знаю.
Я любила твою маму.
Ми пообіцяли, що завжди підтримаємо
родини одна одної, якщо будемо їм потрібні.
Я хочу тобі допомогти.
Якщо дозволиш.
Ти голодна? Скоро буде вечеря.
Не дуже.
Сильно втомилася.
Гаразд.
Якщо передумаєш, спускайся.
Ні.
Бенні!
Нейтане, готово.
Ні!
Вийшло добре.
Паркер, відійди.
Бенні!
Вона не прийде? Не хоче бургер?
У неї забагато емоцій.
Важко звикнути.
Зайди глибше.
До нас важко звикнути.
Іди сюди!
Дістав тебе.
Ну чого ти?
Заспокойся.
Треба дати їй трохи свободи.
Звісно.
Ми подбаємо про неї.
-Так. -Тепер вона частина родини.
Ти в порядку?
Лі, я чую скейтборд. Він лишиться вдома. Як їздитимеш у школі, тебе відсторонять.
Але тітко Кетрін…
Немає жодних «але». І не може бути.
Мамо.
-Чого ти смієшся? -Та ні.
Доведеться переписати доповідь з історії.
-Виявляється… Секунду. -Мамо.
-Що, Джордане?
Я загубив Румпель.
Знову?
-Так. -Котику.
Гаразд. Усі шукають Румпель.
Автобус за п’ять хвилин.
-Румпель. -Румпель.
-Заждіть, а де Бенні? Бенні! -Мені треба йти.
Румпель.
-Ось ти де! -Бувайте. Усіх люблю.
Упіймав?
-Паркер, сонечко, узяла обід? -Так.
Усе взяла? Точно?
До зустрічі.
Не чіпай. Це для Джекі.
-Доброго ранку, люба. Як спала? -Добре.
Чудово. Слухай, лишила тобі сніданок отам.
Хлопці відвезуть до школи. Бувай.
Кортить почути про твій день. Щасти.
-Дякую. -Джордане, ходімо!
Ну ж бо. Бувайте, я всіх люблю.
-Люблю тебе, мамо. -Я теж тебе люблю.
Гаразд.
Давай, Нью-Йорк. Сідай.
Мені байдуже, але ми спізнимося.
ДІМ ТОВСТОРОГІВ
СТАРША ШКОЛА СІЛВЕР-ФОЛЛЗА
Коуле. Привіт, друже.
Зачекай.
Народ, у нас сьогодні повна машина.
Айзеку, це означає, що ми не підвозимо малознайомих чирлідерок.
-Гаразд. -Поїдемо додому о 15:30, добре?
Не зачиняй двері, Алексе.
Рівно о 15:30. Рівно…
-Гаразд! -Чудово.
-Ти в порядку? -Усе добре.
Ми покажемо, де клас.
-Справді? -Так.
Щоб ти не загубилася.
Дякую.
Як тобі?
Вона…
велика.
Не така вишукана, як на Мангеттені?
Коуле.
Привіт.
Удачі тобі, Нью-Йорк.
Це його дівчина?
Ерін?
Так, іноді. Коул ні з ким не зустрічається.
Спить з різними, але завжди повертається до Ерін.
Гаразд, ми прийшли.
Щасти.
Привіт, Алексе. Можна сісти?
Авжеж.
БРАТСТВО ПЕРСНЯ ДЖ. Р. Р. ТОЛКІН
Не зупиняйся.
Та все добре. Я її вже читав.
Так, учні.
Влаштовуйтеся. Займайте місця.
У нас нова учениця. Джекі.
Можеш встати й розповісти про себе?
Добре.
Привіт, я Джекі Говард. Щойно переїхала з Нью-Йорка.
Що привело з «Великого яблука» до Сілвер-Фоллза?
Я…
Змінити обстановку.
Знаєте, подихати сільським повітрям.
Так, Джекі?
Дякую, Джекі.
Ну, добре. Ставтеся дружньо до Джекі.
Відкрийте підручник на сторінці 57.
Пейдж, можеш прочитати перший абзац?
Так.
«Версальський договір підписано…»
У тебе ще немає підручника?
ПОГАНО ПІДІЙДИ!
Т. ДЖЕЙКОБС
Таро, послухай.
Читала про цей додаток.
-Звучить… -Ні.
Я не маю часу.
І ти бачила чоловіків округу?
-Хай не ображається твій наречений. -Добре.
Ну ж бо, спробуй.
-Давай створю тобі профіль. -Я не знаю.
Я не хочу голитися і думати, що сказати.
Я осоромлюся чи опинюся…
Секунду, Гейлі.
Так?
У нас зустріч.
Чорт. Джекі?
Заходь. Будь ласка.
Сідай. Я Тара Джейкобс. Можна просто Тара.
Отже… Гейлі, ти досі там?
-Так. -Передзвоню.
Добре.
Перепрошую за це.
Отже, як перший день?
Мабуть, відрізняється від попередньої школи.
Трохи.
Можемо обговорити заняття?
Я звикла до складніших завдань.
Звісно. Дай гляну твої документи.
Вражає.
Я говорила з твоїм дядьком Річардом.
Він переживає, як ти справляєшся.
Нормально справляюся.
Оцінки відмінні.
Так і є.
І ти почала брати нові заняття після нещасного випадку з рідними.
Ти не надто себе навантажуєш?
Дівчина з попередньої школи, Сара Йолден,
здобула стипендію на вивчення рідкісних рослин
і опублікувала результати в національному журналі.
Ще одна, Еббі Седерсон, —
головна скрипка, виступала в Карнеґі-Голл.
Хороших оцінок недостатньо для вступу в Принстонський університет.
Моя заявка має бути винятковою.
Звісно.
Розглядаєш лише Принстон?
У цей заклад важко вступити.
Може, поміркуймо про запасний варіант,
щоб не було такої напруги.
Тато вчився в Принстоні.
Усе життя мрію туди вступити.
У попередній школі мою мету підтримували.
Але зараз я застрягла тут,
у глушині, без друзів.
Дядько сказав, що ти більше не гуляла з друзями.
Ходила лише в школу й на гуртки,
а в інший час сиділа вдома сама.
Так, бо в мене загинула родина.
Усі загинули, і…
Коли таке стається, ніхто не знає, що сказати. Тож…
Я не перестала гуляти з друзями. Це вони не гуляли зі мною.
Джекі.
Я дуже хочу допомогти.
Благаю, дай нам шанс.
Це хороша школа.
Так, хвилиночку.
Бачу, ти була в команді з легкої атлетики й учнівській раді.
-Гляну, як допомогти. -Плюс…
мені треба принаймні чотири поглиблені предмети.
Для другого курсу в нас є лише поглиблена англійська та біологія.
Добре, відвідуватиму їх.
Джекі.
Не будь настільки суворою до себе.
Принстон усе зрозуміє.
Так.
Правильно?
Запросимо сісти з нами?
-Так, піду приведу її. -Ага.
Привіт.
Що робиш?
Купую обід?
Я допоможу.
-Але… -Це нічого.
Вибач, можна прослизну перед тобою?
-Ти куди? -Побачимося.
Оці завжди смачні.
Що це зараз відбувається?
Потримай.
-Я маю гроші. -У перший день обід — це випробування.
Друзі, це Нью-Йорк.
Нью-Йорк, це друзі.
Взагалі-то, я Джекі.
Привіт.
Сідай.
Дівчата.
Посуньтеся.
Тут і так тісно.
Потримай.
Сідай на моє місце.
Напиши Рубі про ці вихідні.
Давай.
Бачив?
Ось як це робиться, друже.
Алексе.
Вибач, я не зовсім у настрої для…
Гаразд.
Хто ти й де Алекс Волтер?
Я серйозно.
Алексе, що таке?
Це через Пейдж?
Я тобі казав, що до нас переїжджає дівчина.
Так.
Усе через Коула.
Що він зробив?
Ще нічого, але…
Ти ж його знаєш.
Так, знаю.
Але яка тобі різниця?
Господи.
Ти ж не…
Знову!
Ти що? Вона тобі подобається?
-Ні. -Боже.
Ні. Просто…
Алексе.
Забудь. Давай, зіграймо ще раз.
Гаразд.
Що ж, поділіться на групи з трьох людей.
Одна людина з групи…
Дякую, це тепер моє.
…ідентифікує обладнання,
ще одна — записує результати, а третя — змішує рідину.
Гаразд, розпочинаймо.
Ти не хочеш…
Вибач, а можна…
Джекі, так? Привіт, я Скайлер.
Приєднуйся, якщо хочеш.
Ти знаєш моє ім’я?
Усі знають. У нас небагато буває новеньких.
-Ґрейс. -Вибачте.
Знаєш нову, яка сиділа з Коулом Волтером?
-Ґрейс… -Її мама була модною дизайнеркою.
Загинула в автокатастрофі разом з усією сім’єю.
-Власне, це дуже сумно. -Привіт.
Охрін…
Вона хотіла сказати «вибач».
Так. Мені дуже шкода. Я не знала, що ти тут.
Та нічого.
Вибач, звідки ти знаєш Коула?
Я його не знаю. Недавно зустрілися.
І він запропонував сісти з ним?
Проста чемність.
Точно ні.
-Коул Волтер не буває чемним. -Ні.
Досить уже. Не показуйте Джекі поганий приклад.
Джекі, у тебе були хороші оцінки з хімії.
Може, допоможеш цим двом зосередитися?
Давайте!
Бийте, ніби він щось вкрав! Нижче, Тріппе! Усе гаразд?
Давайте! Бийте! Корпус нижче.
Біг Індіани!
Коуле, що ти тут робиш?
Вітаю, тренере.
Гадаю, це звичка.
Просто я…
не знаю, що ще робити.
Знаєш,
міг би допомогти тренувати молодших.
Бонус до заявки в коледж.
Я подумаю.
Коуле…
Давайте, панове! Швидше!
Коуле!
Стережися!
-Привіт. -Привіт.
-Мабуть, ти Джекі.
-Так. -Кайлі.
Дуже приємно.
Живеш у Волтерів?
-Так. -Чекайте.
-Що? -Мені розповів Алекс.
Джекі, ти найщасливіша дівчина в школі.
-Ґрейс. -Що?
Тільки подумай. Джекі в раю з хлопців.
Денні з такою театральною задумливістю.
Крутий чувак Айзек. Сором’язливий любитель книжок Алекс.
Музикант Нейтан. Незвичний скейтер Лі.
Ну, і звісно, Коул.
Я не розумію.
-Чим він такий особливий. -Так, Джекі, дивися.
Слухай, це не можна пояснити. Просто «ефект Коула».
Серйозно? «Ефект Коула»?
Так, «ефект Коула».
Старшаки вітаються з ним: «Привіт, друже».
А першокурсниці вишиковуються на парковці о 15:30, щоб подивитися, як він їде.
Мені час іти.
Приїхала з Коулом?
Так.
Чекай.
Просто забули.
Вони завжди швидко їдуть після уроків.
Нічого, я тебе підкину.
-Кайлі, їдеш? -Ні, у мене робота.
Працюєш?
На всіх роботах.
-До зустрічі. -Бувай.
Бувай, Кайлі.
-Коул нікого не чекає. -Так.
-О ні. -У нас є… Що?
Продовжуй іти.
Ось вона. Привіт.
Джекі, так?
Ага.
Привіт. Ерін?
Слухай, я не знаю, ким або чим ти себе вважаєш,
але, до твого відома, Коул був чемним, бо його попросила мама.
Авжеж. Так схоже на Коула.
Коулу подобаються не такі прісні дівчата, як оця міс Мас-Маркет.
Це «Ральф Лорен».
-Що? -«Руки геть від мого хлопця»?
А де жіноча солідарність?
Не знаю, у чому проблема.
Мене не цікавить Коул, а я не цікавлю його.
Як ти й сказала, він був чемним.
Стережися.
Не куплюся на образ сирітки.
Авжеж.
Байдуже.
Ерін?
Гарна сумка.
На вигляд майже як справжня.
Вона і є справжня.
Ні, не думаю.
Мама робила серію для цього бренду.
Шкіра надто тонка, а логотип має бути вшитий зсередини,
а не надрукований.
Перевірмо?
-Нічого собі. -Ти можеш у це повірити?
-Здуріти. -Згодна?
-Ти така: «А вона справжня»? -Вона їй: «Це "Ральф Лорен"».
І я така: «Що?»
Боже.
-Підло з мого боку. -Вона заслужила.
Припини. Після такої вистави ти заслужила морозива.
Так, їдьмо в «Монті».
Джекі?
-Звісно, не відмовлюся від морозива. -Тоді їдьмо.
З твоїми деревами те саме?
То який у нас план?
Ясно, він обприскає.
А чим саме?
Так, це логічно.
Гаразд.
Слухай, гадаю, треба перенести зустріч фермерів на цей тиждень.
Добре, усіх обдзвоню. Дякую, Стене.
Що сталося?
У Стена теж паразити на деревах.
І в багатьох інших.
І клієнти в клініці про це говорили.
Доведеться розібратися.
Джекі вже вдома?
-Я її не бачив. -Це добре.
Вона дзвонила. Їсть морозиво з друзями.
-Гарний знак. -Так і є.
-Вперед, Ковбою. -Як прогулянка?
-Чудово. Бувай, красунчику. -Добре. До зустрічі.
-Не забудь морозиво. -Ага.
Гарного вечора.
-Дякую. -Авжеж.
-А де кімната Коула? -Ґрейс, припини.
Бувай, Джекі.
-Гарного вечора з парубками Волтер. -Господи.
-Бувай. -Бувай.
До зустрічі.
-Ну ж бо! Давай! -Так!
-А що я вам казав?
Яка гра старшокласника-суперзірки.
У грі з’являється прапорець. Звісно, вони заперечуватимуть…
Якого? Він був за межами…
Не було… Вони відкличуть.
Я ж казав.
А ось і ти.
-Як минув день? -Нормально.
Зустріла хороших людей.
Добре.
Принесла оце.
Дякую.
Сховаю в морозилці. Не кажи нікому.
-Буде для нас. -Я все чув.
Як Бо?
Йому краще. Не встигнемо й оком блимнути, як він оклигає.
Дякую, що спитала.
-Зараз прийду. -Добре.
-Люба, у тебе майже все готово? -Так.
Тоді я їх покличу.
Їжа!
Чимось допомогти?
Ні, дякую. Сідай.
Це моє місце.
Вибач.
-Джордане, можеш принести ще стілець? -Так.
Паркер, серветку на коліна.
-Що ж, смачного. -Дякую.
Румпель.
Боже мій.
-Тобі треба допомога? -Ні, я в нормі. Усе в порядку!
Народ, припиніть це!
Будь ласка!
Слухайте,
знаю, що всім треба звикнути до нової людини в домі, але…
Джекі пережила таке, що нам не уявити.
Я хочу, щоб усі це зрозуміли.
І ми ставитимемося до неї з добротою і повагою,
як і до всіх людей у світі.
Зрозуміло?
Давайте їсти.
Що ти тут робиш?
Вечеря.
Хтось не в захваті від близького знайомства з дикою природою.
Жартую.
Але твоє обличчя, коли ти витягнула Румпель…
Це було щось.
-Румпель? -Ага.
Румпельснейкскін. Змія Джордана.
Тут є ще небезпечні тварини?
Лише Айзек.
Ходімо.
Що? Ні, у мене є домашка.
Пізно повернулася. Не забув?
Ага, щодо цього… Треба було тебе почекати.
Так, непогано було б.
Це був…
складний день.
Хочу виправитися.
Привіт, хлопче.
Можеш подати?
Половинки вистачить.
Підходь.
Ось так.
Їздиш верхи?
Брала уроки в школі, але після сьомого класу кинула.
Було багато позакласної роботи.
І, якщо чесно, мені не дуже подобалося.
Знаєш, коні…
Вони великі.
Вони живі істоти. Такі непередбачувані.
Якщо не вмієш поводитися.
Схоже, ти вмієш.
Я все життя їжджу.
Це Заварний Крем.
Красень.
Так.
«Заварний Крем»?
Вигадав ім’я, коли мені було шість.
Отак. Хочеш погодувати?
Так.
Усе добре.
Ти в порядку.
Бачиш?
Привіт, красеню.
Хочеш проїхатися?
Ні.
Я ж казала, що мені не дуже подобається.
Та ну, довірся мені. Тобі сподобається.
Що таке?
Ерін приїхала.
Гаразд.
Це мені натяк.
Бувай, Нью-Йорк.
Коней показував?
Тільки Заварного Крема.
Так.
Красунчик.
А мій улюбленець — Мерфі.
Хочеш побачити?
Він із нами від народження.
Уже старий, але такий особливий.
Ви всі їздите?
Усі дітлахи?
Так. Дехто краще за інших.
Мусиш навчитися, якщо хочеш бути справжньою Волтер.
Я не Волтер.
Я Говард.
Так, звісно.
Вибач, я не хотів…
Та нічого.
Дякую, що підтримав.
Зранку. У класі.
Авжеж.
Звертайся.
Я, мабуть…
Джекі!
Завтра буде легше.
Ти обіцяв зателефонувати.
Так. Знаєш…
Справа з’явилася.
Вибач.
Тоді до завтра?
Звісно.
Гаразд.
Поквапся, бо вони займуть ванну.
-Добре. Добраніч. -Біжи.
Привіт.
БАЛАНС ЗА МІСЯЦЬ -1608,38 $
ТИЖДЕНЬ СТИЛЮ В НЬЮ-ЙОРКУ ЗГАДУЄ АНЖЕЛІКУ ГОВАРД
Привіт.
Ти в порядку?
Звісно.
-А ти? -Усе добре.
МОЄ ЖИТТЯ З ВОЛТЕРАМИ
Переклад субтитрів: Ольга Ковальова