-Hej, Olivia. -Hej då, Nathan.
Hallå. Ska du jogga?
-Det hjälper mig att tänka. -Ja, det är skönt att komma ut.
Ska vi springa tillsammans?
-Sover Coles vänner ofta över? -"Vänner"?
Ibland. Han vill väl inte bli avslöjad.
-Hurså? -För pappa skulle döda honom.
Nej, det fattar jag. Men varför är han en sån…
Snubbe?
Det är du också, men du är inte sån.
Han har alltid kommit undan med grejer, särskilt med tjejer. Fast inte så här.
-Du är uppe tidigt. -Du också.
Sysslor.
Han var countyts bästa quarterback, men skadade benet förra vintern.
Han kan inte spela mer, och han levde för football. Han är annorlunda nu.
-Jag börjar lugnt, funkar det? -Ja.
Morrn, Benny.
-Hon är inte sju än! -Vad gör du?
-Väntar på badrummet. Cole är där. -Jag vet, det är min tur sen.
-Kolla. -Har ni ett badrumsschema?
Fast bara på morgnarna. Det blir hektiskt när alla gör sig i ordning för skolan.
Isaac kan stå där i timmar och försöka bli snygg.
-Kan jag få en tid? -Har nån sett min jacka?
-Ja, i din garderob. -På en galge? Varför det?
Nej, mitt Jenga!
-För att dina kläder ligger överallt… -Såja, Benny.
Gör mig en tjänst nästa gång du städar? Låt bli mina grejer.
-Ja, då slänger jag ut allt. -Då åker din bräda ut!
Hallå!
Lee! Hörni!
Hallå, kom igen, jag måste också duscha!
-Tyvärr. -Ta den där nere, den lär vara ledig.
Tack.
Va?
Nej! Nej, nej, nej!
Hur är det?
-Isaac? Kan du hämta Katherine? -Knappast.
Varför inte?
För att man slagit vad om att du hellre skippar skolan än åker med blekt hår.
Fick dig!
-Det är inte kul, Jordan! -Där åkte du dit!
Bort!
-Har du många visningar i dag? -Några stycken.
Kan du messa mig efter den första?
-Visst. Ha det bra i dag. -Tack. Älskar dig.
-Morrn. -Morrn.
-Hej! -Hej, mamma.
-Jag köpte en kaffe åt dig. -Åh, härligt. Tack.
Är allt okej?
Vad är det?
Det gäller bröllopet.
Haleys föräldrar vill inte betala. Vi är för unga och bör vänta i tre år, säger de.
Vore det så svårt, då?
Mamma.
-Tror du… -Gubben.
Jag önskar att vi kunde, tro mig, men jag tror inte att vi har råd.
I alla fall inte nu.
Men du…
Jag ska kolla. Det löser sig.
Tack.
Hur är det?
Jag fick knappt C, och det var bara för att Coach är på mig om betygen.
-Du slipper i alla fall honom. -Ja, precis.
-Förlåt, jag menade inte… -Ingen fara.
Härligt.
-Hallå, Jackie. -Hej.
-Så du har ditt skåp här? -Jo.
Mitt är där. Så om du…
-Vad läser du? -Sagan om ringen. Känner du till den?
Jag har inte läst boken, men sett filmerna.
Böckerna är mycket bättre.
-Kan jag låna den när du är klar? -Visst.
Vi ses sen.
Dylan har ju sin grej på gång, och jag vet inte om det är nåt för dig.
-Men vi kan gå på båda… -Vet du?
Jag kommer sen, vi får prata mer då.
-Vadå? -Helt otroligt.
Erin, kom igen. Vad är det…
Oj.
Vem antecknar så mycket?
Jag.
Ja, nördar som du.
-Jag är inte nörd. -Joho.
Nehej.
Strunt samma.
Lugn, jag skojar bara.
-Det var inte kul. -Jackie!
Hejsan!
-Hej. -Hej.
-Har du håltimme i eftermiddag? -Ja.
Bra, för jag fick just veta att det finns plats för en frivillig i elevrådet.
Rum 1620. Klockan två.
Elevrådsordföranden måste godkänna det, men går nog bra.
-Tack, miss Jacobs. -Jag sa ju att jag skulle försöka.
Och visst har du sökt till löpargruppen? Du ser, det ordnar sig.
Bra, låt mig veta hur det går.
-Och vi måste ta ett möte. -Nej tack, det går bra.
Det var ingen fråga, Cole. Boka en tid. Snart.
Vad var det om?
Elevråd och löpning, alltså?
-Jösses, när tänker du sova? -När Princeton har antagit mig.
-Vad gör du? -Följer dig till din lektion.
Jaha…
-Hej. -Hejsan.
Då ses vi sen, New York?
Damerna.
Herregud. Helt otroligt!
-Vadå? -Jackie!
-Killguden flörtar med dig. -Jag fattar fortfarande inte.
Det finns många snygga killar. Varför tror han att han kan få vem som helst?
Den låter sig inte definieras, men man kan inte bortse ifrån den.
Som sagt: Cole-effekten.
Det är ju löjligt.
Varför kan du inte sluta glo på honom, då?
-Det kan jag. -Säkert.
Där har du Cole-effekten.
Det är ingen fara, alla har varit kära i Cole Walter.
-Inte alla. -Jag är inte kär.
Ja, han är söt, men det är allt. Jag känner honom knappt.
Förneka, du, men…jag ser nog.
Du måste tillkännage omröstningen om årets välgörenhetsinsamling.
Varför?
Alla vet ju att rådet avgör hur det än röstas.
Så är det ju inte, vi tar elevernas åsikt på största allvar.
Och bryr man sig kan man ju ställa upp i rådet.
-Visst? -Absolut.
Okej, men vi kanske kan försöka göra nåt lite mer intressant i år.
-Den nya Bighorn-tröjan… -Hej, elev…
Elevrådsmötet?
Vad vill du?
Jag vill vara med. Jacobs sa att jag kan anmäla mig.
Jaha. Fast vi behöver inte fler frivilliga.
Jo, det gör vi ju. Janie slutade när du kallade hennes lugg fånig.
Jag vet inte vad hennes problem var, men vi kan hitta nån annan.
-Vi behöver inte… -Jag är noggrann.
Jag har superordning och är jättebra på administration.
Du skulle få mycket tid till annat om du fick lite hjälp.
Som en assistent?
-Alltså… -En som sköter trist marktjänst?
Ja, som allt du satte Janie på att göra…
Okej.
"Okej"?
Välkommen till elevrådet, Jackie.
Vad har hon på sig?
Basebollkeps.
-Jag pratade med mamma. -Ja?
Hon har fullt upp på kliniken.
Du vet hur hon är: Hon behandlar hälften gratis fast att hon har räkningar.
Ja.
Pappa har inte sagt nåt, men…det går nog inte så bra.
-Allvarligt? -Det är nog okej.
Det ordnar sig, men jag tror att det är lite kärvt just nu.
-Ja. -Vi löser det.
Jag kan ta jobb på en bar, eller kanske snacka med Cole.
-Han sa nåt om jobb på verkstan. -Eller så kanske…vi kan vänta lite?
Nej.
Jag ska fixa det här. Okej?
-"Assistent"? -Förlåt, men du verkade så på.
Ja, det är okej. Jag kan hantera Erin.
Så här dags nästa år ska jag vara elevrådets ordförande.
Jag vill bara härifrån och in på Princeton. Till varje pris.
Jag fattar. Du är inte den enda som vill härifrån.
-Jag vill läsa statskunskap. Georgetown. -Okej. Oj!
Ja, jag vill bli politisk journalist.
Jobba i Washington och ställa politiker till svars.
-Det visste jag inte. -Ja.
Folk med min bakgrund har inget större politiskt inflytande.
-Det vill jag ändra på. -Härligt.
-Men det är svårt att komma in där, så… -Vid Princeton också.
Vi kan kämpa tillsammans. Håll mig motiverad?
Visst. Gärna.
-Får jag fråga en sak? -Ja.
-Vad är det med kepsen? -Det är en lång historia.
TONYS BILVERKSTAD
Den är klar i morgon eftermiddag. Tack för att du kom.
-Har du tid lite? -Ja, din mammas bil är klar i morgon.
-Tack, men jag har nåt jag vill prata om. -Okej, vad har du på hjärtat?
Jo, jag undrar om du kanske,
ja, har ett heltidsjobb på lut här?
-Över sommaren? -Nej, jag tänkte mig nåt mer…permanent.
Men du har två års skola kvar. Och så college, väl?
-Det blir nog inget college. -Va? Varför inte?
-Det är nog inte min grej. -Okej, kom. Vi går ut och snackar.
Vad är det här, Cole?
-En motgång gör ju inte… -"Motgång"?
Jag kan inte spela football mer. Jag får inga stipendier.
Du fixar ju college, du är smart.
Ja, fast…jag har nog låtit betygen halka efter lite.
-Kom igen. -Jag har aldrig haft bra betyg.
Och utan stipendium går det inte, mamma och pappa har inte råd.
-Det vet du inte. -Med tio barn?
Will hade toppbetyg, men vad gjorde han? Han läste på folkhögskola.
Det blir inget utan football, och det är över för mig.
-Så du vill jobba här? -Är det så fel? Jag är bra på det.
Du är en bra chef, och alternativet är pappa.
-Vore det så illa? -Nej, det… Jag vill bara ha nåt eget.
Och kan jag inte lämna stan kanske jag… i alla fall kan flytta hemifrån.
Du är bra, Cole. Det kommer alltid att finnas jobb för dig här.
-Tack, Tony. -Men snälla…tänk efter ordentligt.
Folkskola kanske vore nåt.
Okej?
Tänk på saken.
-Hej, vad önskas? -Hej, har ni raw-kakor?
Inte idag, men jag har glutenfri polentakaka och vegansk pannkaka.
Okej, bra. Jag tar pannkakan. Och en Matcha chai latte, tack.
Absolut.
-Herregud, vänta, är du Jackie? -Ja.
Hayley. Wills fästmö. Han har berättat om dig.
-Fint att ses. -Hej.
-Är det så uppenbart? -Att du är från New York? Dessvärre.
-Hur känns småstadslivet? -Det är…okej.
Ja, jag vet vad du menar.
Det är en stor förändring, men du vänjer dig.
Och nu vet du ju var du kan få din Matcha-fix.
Tack. Jo, var är veterinärkliniken?
-Hejsan. -Hej.
-Vad önskas? -Jamal?
Kan du… Oj, hej. Vad gör du här?
Jag ville bara se hur Bo hade det.
-Han mår bra, han fick åka hem i morse. -Jaha. Okej.
Då vet jag.
Är det Georges keps?
Ja, kanske det. Jag bara tog den från hatthyllan.
Jaha.
Herregud, vad…
Jag menar: Coolt.
Det var inte avsiktligt.
Nån blandade blekmedel i schampot.
Kom.
Du måste berätta vad som hände.
Vet du vem det var?
-Isaac sa att de hade ett vad. -Herregud.
-Hemskt ledsen. -Hallå.
Oj.
Tony hälsar att din bil blir klar först i morgon. Jag kan köra dig hem.
Tack, jag har några klienter kvar. Pappa kan hämta mig, men Jackie behöver skjuts.
Alltså, om det är okej för dig?
-Ja. Visst. -Bra.
Och…Jackie?
-Vi reder ut det där andra sen, okej? -Okej. Tack.
Vad är "det andra"?
Va?
Det där som ska redas ut?
Det är väl det där som hände i morse.
Blekmedlet i schampot?
-Kom igen, du såg mitt hår. -Ja, jo, jag hörde om det där.
Isaac trodde att du skulle stanna hemma. Snygg räddning med kepsen.
Men vad sa du till mamma?
Sanningen.
-Som? -Att nån lagt blekmedel i schampot.
-Nu skojar du väl? -Nej.
-Så du tjallade? -"Tjallade"?
Jösses.
Vart ska vi?
Vad gör du?
Vi kan ju inte åka hem än.
Varför inte?
Vi tjallar aldrig på varann.
Skulle vi göra det skulle vi väl straffas jämt.
Så när de får höra att du tjallat, så… Låt dem lugna sig lite.
Kommer du?
Cole!
Kom igen!
Vänta!
-Till dig. -Tack.
-Hallå där! -Det var inte så illa.
Det är inte kul.
Kom igen, New York. Släpp loss lite.
Kom igen.
Cole.
Ha!
Hallå.
Kom igen!
Det är vackert här.
Men?
Jo…
…allt är så annorlunda här.
Är du med?
Jag saknar New York.
Jättemycket.
Jag har inte varit där.
Ärligt talat har jag inte varit nånstans.
Men jag kan föreställa mig hur det är.
-Har du inte rest nånstans? -Nej.
Jag var i Florida när jag var liten.
Och så var det några veckor norrut förra sommaren, men det är allt.
Men det är det jag vill göra.
Att resa.
-Vart? -Allvarligt?
Vart som helst som inte är här. Alltså, jag trivs här, det är inte det.
Jag vill resa. Göra nåt nytt.
Jag tänkte mig till ett college i Alabama.
Men…
Nu är det…
Vadå?
Vi ska nog dra.
Mamma blir sur om vi missar maten. Jag hjälper dig.
Är det nåt kvar? Jag är utsvulten.
Ni ska ju ringa om ni blir sena? Det är därför ni har mobiler.
-Var har ni varit? -Jo, vi drog till vattenhålet.
-Vi glömde tiden. -Jo, jag…
Ursäkta, Jackie.
Vet du nåt om en vadslagning med Isaac i morse?
Nej, det känner jag inte igen.
-Jag hörde inte. -Allvarligt?
Det var ett skämt, okej?
Fråga Jordan vad han filmat?
-Allvarligt? -Så du drog in mig i det?
-Jag är hemskt ledsen. -Jag måste fixa håret.
-Kan jag hjälpa dig? -Nej. Tack.
Jordan. Hämta din kamera.
Mamma!
Hallå.
Hej.
-Svårt att somna? -Mardröm.
-Och du? -Jag gillar lugnet.
Är det en skoluppgift?
Nej.
Okej.
Såg du teater i New York?
Ja, massor.
-Gillar du teater? -Ja.
Fast det är sällan jag ser teater. Spelas en pjäs här är det i skolan,
och då är jag med i den.
Du skulle gilla sommarfestivalen Shakespeare in the Park.
Den är alltid lika bra.
-Ja, den vill jag se. -Det kanske du gör en dag.
Ja, kanske.
God natt.
-Dags för en morgonjogg? -Ja.
-Det är så vackert här. -Ja, svårslaget.
Jo, vi pratade med killarna, och det som hände igår upprepas aldrig mer.
-Jag lovar. -Tack, George.
Absolut.
Och vill du snacka ihop dig om hämnd, bara säg till. Vi ses.
God morgon.
Kom igen.
Vadå, är alla sura på mig?
Du tryckte ju på "tjallarknappen".
De är sura på Alex också. Det går över.
Hej, Jackie.
-Hur är det? -Bra.
-Håret är jättefint. -Tack.
Och jag lovar att det inte blir mer bus. Alls.
-Visst? -Japp.
-Såg du videon? -Ja.
Och Isaac ska betala för din hårfärg. Och han och Cole är skyldiga dig en ursäkt.
Isaac.
-Förlåt, Jackie. -Ingen fara.
Och nu när vi har två tjejer i huset får duschen där nere vara deras.
-Den är ju Bennys. -Jackies, Parkers och Bennys.
-Hon kom just och får eget allting? -Ursäkta?
-Nej, Katherine, släpp det. -Jackie.
-Klart att du tar hennes parti. -Lee!
Alex!
-Vad hände? -Jag vet inte.
Hur är det?
Lee har rätt. Det här är inte mitt hem och ni är inte min familj.
Du.
Bry dig inte om Lee. Han har problem. Strunta i honom.
Kom, jag ska visa dig en sak.
Kom upp.
Oj.
Känn dig som hemma.
-Vad är det här? -Loftet.
Jag drar hit när det blir för mycket där inne.
-Alex? -Ja?
Tack för att du stod upp för mig igår.
-Igen. -Ingen fara.
Deras dumma bus irriterar mig också.
-Ignorerar de dig också nu? -Vem bryr sig?
Här.
Den ingår inte i trilogin, men man bör läsa den först.
-Vad är det här? -Jaha, den används inte så mycket mer.
Vi noterade födelsedagslängder här.
Vi lägger till dig.
Nej.
-Det passar sig inte. -Jackie. Du borde vara med här.
Okej.
Välj en färg.
-Utan att titta. -Blått.
Jaha…
In med dig.
Så där. Okej.
Du är jämnlång med mig förra året.
Ursäkta.
Så där.
Okej.
Nu när du officiellt är Loft-medlem
ska jag visa vad som gör det så häftigt.
-Va? -Ge mig boken. Tack.
-Vad gör du? -Perfa. Vad jag gör?
-Oj. -Lägg av, det är inte kul!
Jag gör bara…så här.
Nej! Alex!
Så där, din tur.
-Är du helt galen? -Ja, bara…
…se till att hoppa hitåt och inte ditåt.
Lägg av.
Kom igen! Var inte rädd!
-Nej! -Kom igen, det är okej.
Du kan, Jackie.
-Okej. -Ja!
Glid ut typ till mitten.
Så där, ja. Titta inte ner.
-Såja. -Okej.
Bara lite till.
Okej.
Stanna där.
-Inte se ner! -Okej.
Dra ett djupt andetag, så räknar jag ner från tre.
Och när jag säger "nu" hoppar du och landar på rygg, okej?
-Japp. -Bra, beredd?
Ett.
Två.
Tre, nu!
-Helt underbart! -Jag sa ju det!
-En gång till? -Ja.
-Vänta lite! -Vadå?
Så.
Hallå.
Vad gör ni?
Jag visar Jackie loftet.
-Jag hoppade. -Härligt.
-Jag ska ta en ridtur. Vill du med? -Nej.
-Du är skyldig mig en ursäkt. -Just, ja.
Förlåt.
-Du vet vad jag sa om att leva? -Du vet vad du gjorde med mitt hår?
-Storstadsfolk ändrar väl frisyr ofta? -Inte jag.
Jag vill ha håret så här.
Jackie.
Vi ses sen, okej?
-Vad var det om? -En bok, bara.
Kommer du?
Kanske en annan gång.
Vänta, Alex!
Här, Cole.
Behåll den.
Va, igen?
Vadå?
Undertexter: Henrik Brandendorff