КРИХКЕ КІМНАТА ДЖЕКІ
Ми ледь тебе не втратили.
Мене так легко не позбутися.
Нарешті розпаковуєш речі?
Так.
-Нічого собі. Красивий. -Обережно.
П’ЯТНИЦЯ — 10 ДЕНЬ НАРОДЖЕННЯ ЛЮСІ
-Що це? -Дякую.
Побачимося внизу.
Чекай, серйозно? Оце ти їси на сніданок?
Піца із шинкою і грибами. Усі групи продуктів разом.
-Доброго ранку. -Привіт, Джекі.
Принесла пакетики чаю.
Вони в шафі біля кавових зерен.
Мамо.
У мене драмгурток після школи, а потім підемо в «Монті».
-Пропущу вечерю. -Добре, котику.
А я допізна працюю в Тоні, тому теж пропущу вечерю.
-Справді? -Так, у нього багато роботи.
Паркер! Обережно!
Я випадково.
Боже.
-Мені дуже шкода. -Та нічого.
Народ, ми маємо вийти за 15 хвилин. Ворушіться.
-Люба, мені так шкода… -Усе нормально.
-Я приберу. -Дякую, сонечко. Піду перевірю, як вона.
МОЄ ЖИТТЯ З ВОЛТЕРАМИ
Прошу, скажи, що ти за кермом.
Так, дівчата зі мною.
Прекрасно.
Чому не у фірмовій футболці?
Тренер має нову для мене.
І брат приніс нам пиво.
-Ящик у джипі. -Не дочекаюся вечора.
Сьогодні ти дуже мовчазна.
Точно все гаразд?
Так, нормально.
Просто голова болить.
Він так легко западає. Дивитися бридко.
Тоді не дивися.
Школа так багато витрачає на американський футбол.
До завершення футбольного сезону лишилося максимум дві гри.
Потім усе знімуть.
Майже все.
Треба лише дожити до обіду.
Оце я розумію.
Перепрошую. Дякую.
Ти могла піти в бібліотеку. Я все контролюю.
Завтра ввечері відкриття, Кайлі в школі, а ти не вмієш робити еспресо.
Клянуся, що після відкриття буде спокійніше.
Так, ти правий.
Любий, а це хто?
Гурти на прослуховування.
-Послухай, коханий… -Вибач. Обслужиш?
Ні. Я…
Вітаю.
-Привіт. -Привіт, Нейтане.
Твоя футболка в мене в шафці.
Що таке?
Хотів спитати, що ти робиш у неділю.
У «Монті» буде вечір вікторин.
-Ми могли б піти… -Я зайнятий.
Але завтра я буду в «Ларк».
Побачимося там, так?
Я сподівався, що ми могли б зробити щось лише вдвох?
Кличеш на побачення?
Необов’язково має бути справжнє побачення.
Нейтане, ти живеш із Джекі.
-Ідея з побаченням може бути трохи… -Дивною?
Саме так.
Мені приємно, що вподобав мою музику.
Звідки ти знаєш…
Ти ж знаєш, що я бачу всі вподобайки.
Чорт…
-Чекай. -Ти в порядку?
-Так, просто… -Упевнений?
Думаю, рівень цукру впав.
Я в порядку. Усе добре.
Добре!
Молодець, Джекі!
Стаєш лідеркою основного складу.
Ні, це я лідерка.
Поб’єш рекорд Джекі й станеш знову.
Вона лише другокурсниця.
-Чому б тобі не пробігти ще п’ять кіл? -Це нечесно!
Краще десять кіл, щоб трохи розтратити цю енергію.
-Ти не можеш… -Ще слово, і окрім кіл не вийдеш із дому.
А можна без цього? Ми ж у школі.
П’ять кіл. І щоб добре пробігла.
-Я не знала, що ви з Ерін… -Родичі. Ага.
Не любить це афішувати.
Від тебе мені треба підпис батьків…
Опікунів.
Для наступних виїзних зборів.
Справді їдеш без мене?
Вибач. Тебе не запросили.
Але сьогодні Ділан особливо сексуальний,
і я теж не менш сексуальна, тому все за Дарвіном.
Мені потрібно з кимось замутити.
Але ця Джекі монополізувала всіх вільних хлопців.
Вважаєш її гарною?
Та вона просто новенька.
Хлопці люблять новизну. Але новизна із часом минає.
Ага, а ще цей образ безпорадної сирітки.
Та їй пощастило, що батьки померли.
Вони ж були багаті, хіба ні?
-Так. -Тобто їй реально пощастило.
Ага.
Агов, Нью-Йорк.
Стривай.
Запізнююся на урок.
Чекай.
Через ногу не можу бігти.
Ти в порядку?
Нормально.
А ти в порядку?
Я? Усе добре.
Нью-Йорк, ти щось приховуєш?
Просто сьогодні
важкий день.
Хочеш втекти звідси?
З тобою?
Якщо немає планів з іншим.
У Ділана є будинок на озері.
-Але треба прогуляти урок… -Ти ж знаєш, що я не можу.
Я їду,
а в тебе, схоже, один із тих днів,
коли просто необхідно втекти.
Я іду на урок.
Та годі, це ж лише пів дня.
Ти надолужиш.
Тобі треба розслабитися хоч раз. Не думати ні про що.
Говорила про тебе на математиці.
Добре. Так, ходімо.
Привіт. Отже…
Можеш передати плед?
-І мою сумку. -Сумки. Чудово.
Я в передчутті.
Не зважай.
Треба було спитати, хто їде.
-Усе буде добре. -Денні!
Привіт, Ерін.
Не думала, що сьогодні весь день проведу з Джекі.
Оце мені пощастило.
-Чого вона хоче моє життя? -Не знаю.
На вечірку ходи — тобі сюди.
Сідайте. Час для серйозних тем.
Англійська.
Джекі немає?
Вона захворіла.
Мабуть, грип.
Дуже сильний.
Добре.
Гаразд, продовжимо нашу подорож великою американською поезією.
-Де вона? -Далі — Емілі Дікінсон.
-Не знаю. -Готуйтеся, бо буде багато позитиву.
Жартую. Скоріше за все, ви заплачете.
Що ж, поезія!
Шоти?
Ти що, Олівіє.
Вона ж не п’є.
Не зазнавайся.
Я краще бігаю.
Я не маю причин зазнаватися. Сьогодні мені пощастило.
Просто хотіла втекти.
Невдовзі повернуся.
Не сумніваюся.
Хто йде купатися голяка?
Ділане, там лише п’ять градусів.
Тоді хтось має мене зігріти.
І розвести вогонь, щоб не було гіпотермії.
-Я в грі, якщо ти перший. -Чудово.
ТОВСТОРОГИ 19
Друже, це ж не НФЛ.
Номери не вилучають. Я на твоєму місці…
Пусте. Я ж більше не в команді, так?
Саме так.
Денні має рацію. Я розведу вогонь.
Ми ж купаємося голяка?
Гаразд. Хто ще?
Вода тепла!
Ну ж бо!
Отакої.
Непогано.
Ніколи не бачила тебе в образі злого лісоруба.
Ти щойно пожартувала?
Справді?
Можливо.
-Нью-Йорк, ти напідпитку? -Я?
Ні. Я хороша дівчинка, хіба не знав?
Я не п’ю, не прогулюю уроки.
Мене не треба рятувати, я отримую найвищі оцінки,
очолюю команду з легкої атлетики, і всі мене люблять.
Гаразд.
Ходімо.
Допоможеш розпалити багаття.
Добре.
Хочеш?
Без проблем. Зігрію тебе.
Дуже мило з твого боку.
Можливо.
Усе добре з ним?
Ти ж знаєш Коула.
Іноді все добре.
А іноді — не так добре.
Але він завжди повертається.
Як бумеранг.
Або вузькі джинси.
Так.
У мого батька було безсоння.
У мене немає безсоння.
Просто лише пізно вночі я можу вивчати кіно,
і ніхто не заважає.
Ти вивчаєш кіно?
Так. Гру акторів.
Намагаюся знайти своє місце.
Не всі актори мріють про головні ролі?
Я ніколи не гратиму головні.
Не у світі, де всі люди мають зовнішність, як…
Повір,
я знаю, що таке
жити в чиїйсь тіні.
Знаєш,
Люсі була дуже крутою.
Зовсім не такою, як я.
Їй усе так легко давалося.
Але тепер її немає.
Якщо захочеш поговорити…
Не сьогодні.
Я розумію.
Коли захочеш.
Так. Олівіє?
Правда або дія?
-Уже час? -Саме так.
«Правда або дія»? Гра піжамних вечірок у 12 років?
Ні, у нас інші правила.
У тебе ж є бухло? Воно знадобиться.
ДЖЕКІ ТЕБЕ НЕ БУЛО НА АНГЛІЙСЬКІЙ. УСЕ ДОБРЕ?
Пан Чаудрі знав, що ти брешеш.
Знаю.
Бовкнув, не подумавши.
Сьогодні Джекі була сама не своя.
Тоді мило з твого боку, що ти її прикрив,
але ти взагалі знаєш, де вона?
Або з ким?
Рубі, правда або дія?
Правда.
Завжди.
Що ти насправді думаєш про Пейдж?
Гаразд.
Що це щойно було?
У нашій суперкрутій версії гри
можна пропустити хід, поцілувавши людину зліва.
А потім помінятися місцями. Так цікавіше грати.
Так, усе добре, Річарде.
У неї все чудово. Не просто чудово.
Вона одна з трьох другокурсниць, що вчать поглиблену англійську.
Власне, тут є її вчитель.
Ні, хочу, щоб ви від нього почули, як добре вона вчиться.
Пане Чаудрі,
які блискучі думки висловлювала Джекі сьогодні на уроці?
Її не було сьогодні на уроці.
Наче захворіла?
Алекс пояснив трохи розпливчасто…
Мабуть, сильно захворіла, якщо не пішла на урок. Зателефоную Кетрін.
Упевнена, що вона в порядку.
Так. Добре, звісно.
Бувайте, Річарде.
Стало тільки гірше.
-Вибач. -Та нічого.
Слухай, а вечеря покращить ситуацію?
Тільки якщо з десертом.
Думаю, на третьому побаченні має бути
десерт.
Гаразд.
Чесно, воно було того варте.
Я справді вражений.
Добре.
Зараз моя черга, і я обираю…
Коула.
Правда або дія?
Правда.
Як ти насправді ставишся до того, що Ділан вкрав твоє місце й номер?
З мене досить цієї гри.
Я не граю.
Я не здивована.
Останнім часом нічого не доводиш до кінця.
Обережно.
-Ти не посмієш. -Не посмію?
Джекі, зачекай.
Гарний вигляд.
Ти тут уже довго. Усе добре?
Усе нормально. Просто тренуюся.
Привіт, Мерфі.
Люблю їздити верхи.
Мені це допомагає подумати
й обміркувати все, що відбувається.
Принесла тобі оце.
Ні, не треба. Дякую.
Покладу, бо раптом знадобиться.
Добре.
Коуле.
Слухай, друже.
Я не знав, що тобі не байдуже, і, мабуть, у ситуації з номером повівся як засранець.
Ага.
«Мабуть»?
Удачі в плей-оф.
Ти точно здатна водити?
Якщо ні, то можете поїхати з нами. А завтра підкину тебе за машиною.
Серйозні спортсменки не п’ють.
Але дякую.
Мило з твого боку.
-Їдь обережно. -Ти теж.
Під кріслом є вода.
Це лише число.
Ти ж це знаєш?
-Воно тебе не визначає. -Старий, я вже забув.
Хлопці, усе добре!
Привіт, Кетрін!
Де ви були?
Оце так стиль.
Я чекаю на пояснення.
Ми були на вечірці.
На яку я її затягнув майже силоміць.
А я був водієм.
-На добраніч. -Так, на добраніч.
Де ви були?
Я вже спитала.
А сказала, що вони сидітимуть вдома всі вихідні?
Справді? Мене ніколи не замикали вдома.
Лише мене треба замкнути.
-Але я ніколи й не напивалася. -Добре, Джекі.
Поки ти не сказала зайвого, відведу тебе в ліжко.
-Ні. -Боже.
Лишися.
Привіт. Як вечір?
Так, чудово. Дякую.
Не пила?
Авжеж, ні.
Хороша дівчинка. Хотіла показати тобі відео.
Ось. Глянь на ці тренування.
Вони біжать з анаеробним порогом, чергуючи з ритмічними відрізками.
Треба спробувати.
Це чемпіонки штату.
Саме так.
Добре. Непоганий план.
Я знала, що ти зрадієш. Ставлю будильник на 6:00 для тренування.
Буде весело.
Ти хоч розумієш, крізь що вона проходить?
І наскільки це важко?
Ми мали б допомагати їй легше це пережити.
Розумієш? Ти маєш поводитися краще.
-Ясно? -Так, ти правий.
Я стану кращим.
На добраніч.
Коуле.
П’єш і десь вештаєшся вночі?
Не думаєш про навчання?
Ти не такий.
Нам доведеться все змінити.
Якщо хочеш у коледж…
Може, я не хочу.
Що?
Я не надто розумний.
Ясно? Тепер, коли я не граю у футбол,
коледжі в мені не зацікавлені.
-Ні. -Я це вже усвідомив.
Чому ж ви не можете?
Коуле.
Любий.
Піду ремонтувати машину.
Принаймні це можна.
Можеш повернутися?
Або що?
Замкнеш мене вдома вдруге?
Завтра ти мені за це подякуєш.
І я прикрив тебе в школі
й записав твою домашку.
Дякую.
Без проблем.
Ні.
Хочу подякувати тобі за все.
За те, який ти.
Я не знаю, як бути якимось іншим.
Не думаю, що ти…
Не хочу, щоб ти мене цілувала,
тому що напилася.
Поспи трохи.
Отакої. Як почуваєшся?
Мабуть, нормально.
Знаєш, зазвичай допомагає жирна їжа.
Може, зробити тобі бекон чи підсмажити яйце?
Добре. Зрозуміло.
У коледжі твоя мама їла смажений сир і сандвічі із солоними огірками.
Справді?
А також чай із бергамотом і тонною меду.
Не те, щоб це було часто.
Десь раз чи два…
Десять разів на семестр.
Джекі, я тут подумала, що в якийсь із вихідних
ти, я і Паркер могли б поїхати в місто.
-Піти в галерею чи щось таке? -З радістю.
-Доброго ранку. -Доброго ранку.
Круто. Млинці.
-Як спав? -Наче немовля.
Доброго ранку.
Коул уже прокинувся?
Я його не бачила.
Зараз кричатиму.
Коуле! Спускайся!
Негайно!
-Де пожежа? -Доброго ранку.
Спляча красуне,
це тобі, а це — тобі.
І що це?
Список домашніх справ, які ви маєте сьогодні зробити.
Що? Ви ж не думали, що цілий день будете відпочивати й дивитися телик?
-Дзвоніть, якщо треба. -Так.
Їж швидше. Це буде довгий день.
Що?
Не кричи на мене.
Мені вже не можна брати биту в дім.
Справа не в тому.
Хочу вибачитися за вчорашнє.
Ти ненавмисно.
Ніколи не була старшою сестрою,
тому це, напевно, буде не єдина моя помилка,
але якщо матимеш терпіння,
скоро показуватимеш мені, як бити шайбу.
У хокеї на траві — м’яч.
Чудово. Перший урок пройдено.
Джекі.
Ти теж мені вибач. Просто…
Лови!
Я звикла мати справу з…
Ціле ранчо до твоїх послуг, а ти граєш тут?
…оцим.
Та ну.
Повір,
я розумію.
Привіт, Джекі.
Привіт.
Що ти робиш?
-Пакую приладдя для малювання. -Круто.
Щодо минулої ночі.
-Ти майже… -Знаю.
Мені дуже шкода.
-Я не хотіла… -Усе гаразд.
Я просто не хотів, щоб ти…
Що?
Пошкодувала про це.
Чи щось таке.
І зовсім не тому, що я не хотів.
Джекі, привіт.
Знаю, що ти покарана,
але Кетрін дала кілька секунд спитати про дуже важливий шкільний проєкт.
Виходь уже.
Немає жодного проєкту, але є чутки, що ти була в Ділана вчора.
Тому ти прогуляла школу? Напилася?
Грали в «Правду або дію»? У них доросла версія.
Давай, розповідай усе.
Так, ми грали в «Правду або дію», але це було не весело, а дивно.
Наскільки дивно?
Коул майже поцілував мене.
-Майже? -Це довга історія.
-Я думала, ти запала на Алекса. -Не знаю.
Я налажала. П’яною хотіла поцілувати його вчора,
а потім зараз…
Зараз «зараз»?
День не говорили, а в тебе вже таке пікантне життя.
Ні, я заплуталася. Тобі подобається Алекс чи тепер уже Коул?
Єдине, що мені має зараз «подобатися», — це Принстон.
Знайомство Джекі з розбишацьким життям скінчилося вчора.
Хотіла б відчути смак розбишацького життя.
Або хоча б одним оком глянути.
Хочеш, я тебе теж майже поцілую?
Ні. Я тобі не по зубах.
Пообіцяй не приймати важливих рішень, не порадившись зі мною.
Я б не наважилася.
Добре. Дякую за академічні поради, Джекі.
Вони були безцінні.
Усе, бувай.
Господи, серйозно? Ви нічого не прибираєте.
Знаєш,
я тут подумав…
Можу лишитися вдома.
І пропустити вечірку?
Чого б це?
Ти ж пропускаєш вечірку.
Мені заборонено виходити з дому.
До того ж, ти не маєш допомагати Віллу?
Так. Гаразд.
До зустрічі?
Алексе, ти їдеш?
Краще йди.
Коуле! Очікується сильна негода, тому не забудь усе позачиняти.
І прибери велосипеди!
Їдьмо.
КАФЕ «ЛАРК»
-Не знала, що принести на відкриття. -Тому привела Нікгіла?
Нічого такого.
Учора ми повечеряли, а потім сьогодні вранці
я спитала, чи не хоче він піти сюди.
-Він мені дуже подобається. -Розповідай усе.
-Справді? -Так.
Дякую.
-Котику. -Привіт.
Усі чудово проводять час.
Ти маєш пишатися.
Мій диплом із бізнесу — не марна трата часу.
Робити те, що тобі до вподоби, це не трата часу.
Дякую.
Вітаю.
Усім добрий вечір.
-Усі знають, що я люблю говорити… -І говорити, і говорити, і говорити.
Пані та панове, а це мій син-комік.
Але сьогодні не про мене,
тому скажу коротко: хоча кафе моє,
це вечір Вілла й Гейлі.
Вони все організували,
тож піднімімо келихи за Вілла, Гейлі й «Вечірній Ларк».
-Дякую. -Вітаю, Вілле.
Хіба це не гарячий шоколад?
Пряний гарячий шоколад.
Порівняно із сімейним рецептом я додала лише дрібку перцю чилі в молоко.
Я не знаю, що там за шоколад у Нью-Йорку…
-Слухай, якщо не можеш подужати… -Ні.
Я не кажу, що не можу подужати. Просто, знаєш,
такого я не очікував.
Що?
Правда або дія?
-Я не в настрої. -Та годі.
Правда або дія?
Правда.
Ти щаслива
тут?
Не знаю.
Поки що — ні.
Знаєш, у Нью-Йорку
я б ніколи не робила те, що зробила вчора.
І я не знаю, що це означає:
чи я змінююся на краще, чи на гірше.
Правда або дія?
Правда.
А ти щасливий?
Чесно?
Іноді я…
почуваюся…
зламаним.
Чудово.
ВЕЧІРНІІЙ ЛАРК
Перепрошую, я б хотів поговорити з адміністратором. Обслуговування жахливе.
На тобі ж фартух «Ларка».
-Точно. -Ти так весь час жартуєш у «Монті».
Міг би придумати щось нове.
Гаразд. А як щодо…
Я поки працюю над ним. Він буде крутим.
Не сумніваюся в цьому.
Чому ви з Кайлі не зустрічаєтеся?
Ми з Кайлі?
Та годі.
Я знаю її з дитсадочка.
-І що? -Та це ж…
Кайлі.
-Синку. -Вітаю, тату.
-Привіт. -Привіт.
Не хочу відволікати від вечірки.
-Хотів віддати оце. -Що це?
Я порахував виручку, поговорив із людьми.
Це успіх.
Тебе прийнято.
-Дякую. -Так, дякую.
Відпочиньте, витратьте гроші,
бо із четверга «Вечірній Ларк» працюватиме чотири вечори на тиждень.
-Дивовижно. -Вітання!
-Дякую. -Нічого собі, чуваче.
Дякую, хлопці.
Привіт.
-Дякую, що прийшов. -Пусте. Дякую, що дав Віллу шанс.
Знаєш, спершу я трохи вагався, але якщо так піде й далі,
зможу купити той лижний будинок в Аспені.
Було б непогано.
Як у тебе справи? Вічність не снідали разом.
Це моя провина.
На ранчо роботи по вуха.
Справи…
процвітають.
Думаємо розширюватися, тож працюємо нон-стоп.
Чудово.
Непогано для двох колишніх качків середнього віку.
Кажи тихіше.
-Вітаю, друже. Щасливий за тебе. -Дякую.
Бувай, Мато.
Ти в порядку?
Думаю, ці дітлахи не прокинулися б навіть в ураган.
Ти хоч знаєш, на що дивишся?
Моя лабораторна з акумуляторами перемогла на науковому ярмарку,
тому краще відійди.
Гаразд. Не помітив у тобі електрика.
Мама завжди казала,
що все зламане можна полагодити.
Ми з Лі були сьогодні в саду. Міль дісталася коріння.
До весни не знаємо, чи допоміг обприскувач,
тож за зиму ми можемо втратити половину дерев.
Що ж.
Cад не єдина проблема.
Нам зараз дуже бракує грошей.
Навіть ходив до Даррелла в банк.
Намагався взяти позику.
Нам відмовили.
Я думала, коли ти нарешті мені розповіси.
У нас спільний рахунок.
Не хотів, щоб ти хвилювалася.
Я це розумію, але…
Я б хотіла, щоб ти міг зі мною поговорити.
Це ранчо…
було всім для мого батька,
а я власноруч його руйную.
Ти не руйнуєш його. Ти робиш усе можливе
в умовах, на які ти не можеш вплинути.
Слухай, я знаю.
Зараз ситуація здається сумною.
Треба думати про те, що маємо.
Про дітей.
І ми маємо одне одного.
Не можу повірити, як мені пощастило.
-Ми все подолаємо разом. -Так.
Усі ми.
Цілий район без світла.
Таке постійно буває.
-Дякувати богу. Думала, що це моя провина. -Ні.
Учора був день народження Люсі.
Мені так жаль.
Ось чому я витягла її чайник.
Одна з наших традицій.
Це було безглуздо, але…
Купували одна одній чайники на день народження і Різдво.
Навіть не знаю, як це почалося. Мабуть, після «Аліси в Країні див».
Ми купували їх у магазинах вживаних речей, на ярмарках антикваріату.
Деякі з них були потворні, та все ж…
Той…
був її улюбленим.
Якою вона була?
Розумною.
Крутою.
Смішною.
Красивою.
Безстрашною.
Її всі любили.
За описом схожа на тебе.
Їй мало б виповнитися
дев’ятнадцять.
За кілька років я стану старшою, ніж була вона.
Але ж це просто число.
Так?
Просто число.
Любий, піду перевірю дітей.
Запущу генератор.
Чого Коул не запустив генератор?
А де Джекі з Коулом?
Знайшов їх.
Переклад субтитрів: Ольга Ковальова