Løg, selleri, rasp. Jeg har tranebær.
Parker?
-Skal vi to lave yams i år? -Ja.
-Også mig. -Du laver majskager.
Alle laver én ret.
Jeg henter yamsen. I kan skændes videre senere.
Godmorgen.
-Hej. Der er pandekager. -Bare kaffe til mig. Tak.
-Må jeg? -Løb I ikke i morges?
Jo, fem kilometer. Med hovedpine.
-Igen? -Ja. De kommer med kulden.
-Du skal spise noget. -Okay.
-De her går an. -Skal vi lægge kalkuner i saltlage i dem?
De vejer syv kilo. Vi har ikke andet.
Isaac, skift hellere læderjakken ud med en varmere frakke.
Der er 80 % chance for sne.
Nogle gange må man lide for skønheden.
Læderjakken siger "sej, hård, kølig, glat". Forstår du det?
Forfrysninger siger også "hård", "kølig" og "glat". Forstår du det?
Har du hørt fra vores far? Hvornår ringer han?
Ja. Klokken 11.
Vil du lave noget til i morgen?
Alle laver én ret som en del af måltidet.
-Ja, én ting. -Bortset fra mig.
Hvad laver du?
Sætter min alarm.
Jeg laver to kalkuner, tydeligvis.
Hvis I har nogle familietraditioner, kan jeg købe ingredienserne.
Vælg din yndlingsting.
Jeg springer over.
Fint.
At invitere hendes onkel Richard var måske ikke så god en idé.
Nej, skat, det var en fantastisk idé.
-Det er måske lige, hvad hun har brug for. -Okay.
Spis op. Vi skal afsted.
SILVER FALLS GYMNASIUM
Når det er sagt, bliver jeres læseopgave henover ferien
Thomas Wolfes novelle The Lost Boy.
-Hej. -Får man ekstra point for det?
Hvad med højst 500 ord,
der forbinder tekstens temaer til en historie fra jeres eget liv?
God ferie, alle sammen.
Træls, at vi skal læse i ferien, men den er i det mindste kort.
Det bliver fire travle dage.
Gør det?
Jeg har lektier, historieprojektet, indsamling af mad…
-Jackie. -Hvad?
Hvad sker der?
Ingenting? Hvorfor?
-Jeg føler, du har undgået mig siden… -Nej.
Nej, selvfølgelig ikke.
Jeg har bare haft travlt. Vi har begge to haft travlt.
-Hun hader mig. -Nej.
Jeg skulle have gjort det.
-Kysset hende? -Ja.
Sagde du ikke, hun var fuld?
-Så havde jeg været en rigtig nar. -Ja. Godt, du lod være.
-Nu tror hun, jeg ikke kan lide hende. -Åh gud, Alex…
Kan du se problemet? Hvad skal jeg gøre?
Stop med at være så besat.
Du driver dig selv til vanvid. Og mig.
Jeg har hørt på det her i ugevis.
"Tiden heler alle sår" holder ikke her.
Gør nu bare et forsøg til.
Hvordan?
Jeg er ikke god til at arrangere skovture. Eller købe blomster…
Godt. For piger gennemskuer platheder.
Find på noget, der betyder noget for hende.
Du er den eneste, der tager alle bøger med hjem.
Skal du ikke more dig i ferien?
Jeg vil ikke fejre thanksgiving i år.
-Okay. -Jeg ignorerer det fuldstændig.
Undskyld.
Jeg kan ikke lade, som om jeg er i festhumør.
-Uden… -Cole.
-Et lift hjem, New York? -Jeg skal hjælpe med at samle mad ind.
Det må du selv om.
Interessant, at skolens lækreste dreng
stadig taler til dig, efter du ørlede på ham.
Tak for påmindelsen.
Hvad?
Det er ikke kun thanksgiving, jeg vil glemme.
TAK-TAGELSE - GRATIS BEGIVENHED ALLE ER VELKOMNE
To æble, to græskar og en pekan.
Hav en god dag.
-Den med græskar er fantastisk. -Will.
Hvis du æder alt, har vi intet at sælge.
Havde jeg ikke friet, havde jeg gjort det nu.
-Du får Martha Stewart til at blegne. -Tak.
Det kompliment gav dig ikke et stykke til.
-Dobbelt mokka, min kære. -Okay.
-Ekstra varm. Det er hundekoldt. -Det ved jeg.
-Og husk nu… -Ekstra flødeskum. Jeg er med, Edna.
Har I piger mad tilovers?
Jeg skal finde noget mad, nu hvor kroen lukker.
Du får en pose. Til hvor mange?
-Jeg spiser alene i år. -Det behøver du ikke.
-Vi holder åbent henover ferien. -Gør vi?
Gør I?
Det vil jeg gerne. Tak.
Siden hvornår holder vi åbent thanksgiving?
Mato skrev.
Han spurgte, om vi kunne holde åbent for folk, der manglede et sted at fejre.
Og du sagde ja uden at spørge mig?
Vi kunne ikke have sagt nej.
Nej, du har ret. Men vi har ikke nok folk.
-Kylie har fri. -Jeg kan arbejde.
Nej. Min mor slår mig ihjel.
-Det er okay. Jeg hjælper. -Jeg kan klare det.
Du elsker højtiderne i vores familie.
Ja, men det skyldes til dels, at du er der.
Bare denne ene gang.
-Det lover jeg. -Ja.
Okay.
Hvordan var det?
…13, 14, 15, 16. Okay.
Vil nogen have kaffe, før jeg slukker for maskinen?
-Nej tak. -Ellers tak.
Der er stadig 11 uafhentede poser.
Jeg forstår det ikke. Alle bekræftede i går.
Det er nok kulden, eller også er de bare utilregnelige.
Det er en skam. Nu får de ikke et thanksgiving-måltid.
Hvad vil du gøre?
-Jeg leverer resten i morgen. -Jeg håber, din cykel har vinterdæk.
Bare rolig. Jeg finder ud af det.
Okay.
Eller måske skulle jeg tage med dig.
-Jeg… -Jeg er socialformand.
Det er mit ansvar.
Og jeg har en bil.
Putter du rosiner i rosenkålene?
Ja.
Og pancettaen?
-Danny, jeg ved snart ikke. -Det her er min ret, og det der er din.
Hvordan ser såret ud?
Tjek hellere til din. Den ser tør ud.
Som om. Fyldet er perfekt.
Godt. Og hans appetit?
Super.
-Ja, det lugter godt. -Fantastisk.
Jeg kommer forbi på lørdag og fjerner stingene.
Ja. Ønsk Marta en glædelig kalkundag.
-I er åndssvage. -Hvad?
-Det er ingen konkurrence! -Nej.
Jo, det er.
Siger fyren, der altid bidrager med en pakke vanilleis.
-Mor? -Ja?
Nathan og jeg skal hjem til familien Summerhill.
Okay.
Ikke for længe. Det er en af de få dage, vi alle er samlet.
Skal du også med?
-Hvorhen? -Skylars fars tale.
Om den sande historie bag thanksgiving.
Jeg skal bringe mad ud.
Alle skal være hjemme klokken 14.
Jeg ved ikke, hvor længe det tager, så vent ikke på mig. Jeg kan spise rester.
Hvad laver du her?
Jeg så flyeren.
Jeg inviterede dem.
Det handler om vores historie og forbindelse til Moder Jord
og alle levende ting. Det betyder alle.
Godt at se dig. Find en siddeplads.
Godt at være her.
-Fik du ikke noget? -Nej.
Okay.
Hej, folkens.
Tak, fordi I kom.
Som sædvanlig, når vi samles på denne tid, vil jeg gerne sige et par ord.
De fleste af jer har hørt mig sige det mange gange før,
så jeg gør det kort.
Vi er samlet her i dag for at sørge over tabet af vores forfædre
og ødelæggelsen af vores smukke land.
Vi protesterer mod mytologien om den første "thanksgiving".
I stedet for at fejre denne massakre
mindes vi og hylder alle dem, der led ved den første tak-tagelse.
Hvad sker der med dig og Cole?
Så det var derfor, du ville hjælpe.
Nej.
Jeg var bare…
Oppe ved hytten tænkte jeg…
Ikke noget som helst.
Hvad sker der med dig og Cole?
Undskyld, du behøver ikke fortælle mig det.
Nej, det er ikke ingenting, men det er ikke noget. Giver det mening?
Vi har kendt hinanden i en evighed. Det er indviklet.
Skal det være det?
Jeg mener, du er…
Ikke mit bord.
Hvad?
Hvad ville du sige? Hvad er jeg?
Du minder om min søster, Lucy.
Din søster?
Ja.
Du er sej, du er virkelig klog og pæn.
Er du ikke mere værd end bare at være endnu en af Coles piger?
Cole har ikke kærester.
Det er hans problem. Hvad er der galt med at have et forhold?
Jeg kender 100 fyre i New York, der ville dø for at være din fyr.
-Richard. -Hej, Katherine.
Du kommer for tidligt.
-Undskyld. Jeg håber ikke, det gør noget. -Slet ikke.
Kom indenfor.
Skal du have dét på?
Far er ligeglad med, hvad vi har på.
Fint. Jeg begynder.
AFVENTER VÆRT…
Af banen!
-Søde skat. -Hov!
Parker, udenfor med den. Kom nu.
-Men du er altid… -Nej.
Godt. Mange tak.
Beklager.
Intet problem.
Tak, fordi du inviterede til thanksgiving.
Det var sidste øjeblik, men vi er glade for, du kunne komme.
Undskyld, jeg ikke var mere gæstfri, da du og George kom til begravelsen.
Det er okay. Vi var alle sammen rystede.
-Ja. Hvordan har Jackie det? -Hun bliver glad, når hun ser dig.
Hvor er hun?
Hun er ude at levere thanksgiving-måltider.
I det vejr? Det er iskoldt.
Hun har varmt tøj på.
-Tak. -Det var så lidt.
Pas på. Jeg åbner.
God thanksgiving.
Tre huse til, og så kan vi begge tage æren for at udbringningen blev en succes.
Jeg gjorde det ikke for æren,
men fordi min mor ikke kan lide thanksgiving.
Hvad med din far?
Han døde, da jeg var ti.
Det gør mig ondt.
Højtider er nederen nu.
Det indser du også nu, ikke?
Det er ikke spor sjovt.
Det første år er fyldt med "de vil aldrig".
De vil aldrig høre deres yndlingssang igen,
overvære et atletikstævne eller tage på den rejse, de talte om.
De vil aldrig…
Fejre endnu en thanksgiving.
Ja.
Jeg kender det,
og jeg ved, at det er tre gange værre for dig.
Hej.
Et resumé?
Fyr løs.
Bridgewater kiksede ved mållinjen, så det ser sort ud for Broncos,
men vi får se.
Og hvis far ikke får styr på forsvaret, tror jeg, mor nedlægger ham Richard.
Jeg satser på mor.
Hvad arbejder du på?
Ikke noget.
Du reparerer Jackies tekande.
Det er elskværdigt og følsomt og betænksomt af dig.
-Har du det godt? -Det er dumt.
-Jeg dropper det. -Nej, det er slet ikke dumt.
Giv hende den. Piger kan lide fyre, der gør en indsats.
Det har jeg læst et sted.
Okay, jeg smutter.
Fortsæt bare.
Han kommer ikke.
Der kan være en million årsager.
-Vi misser anden halvleg. -Football er da totalt ligegyldigt nu!
Det er thanksgiving, og far lovede at dukke op og…
MØDET ER SLUT.
Hvad fan…?
Kan du lide kimchi?
Det kan jeg faktisk. Kan du lide ceviche?
-Mor, kan jeg lide ceviche? -Hvordan gik det?
-Mor. -Du har aldrig fået ceviche, Benny.
Men du kan lide sushi, så jeg tror, du ville elske det.
Hvad er der?
-Krystalglassene. Dem har vi ikke brugt… -Siden sidste særlige lejlighed.
-Mor, Lee drikker vin. -Lee.
Hvad laver du?
-Vi må drikke vin ved særlige lejligheder. -Nej.
-Nævn én gang, det er sket. -Drik det her.
Godt. Apropos alkohol har jeg hørt, at Jackie pjækkede, drak sig fuld
og var til en fest uden voksent opsyn for nylig.
Sker den slags ofte?
Har Jackie været fuld?
Alle under 35, ud af køkkenet.
Nu. Kom så, afgang. Dig. Kom så.
Vi prøver at skåne små ører for visse ting.
Undskyld.
Men det skete, og hun fik stuearrest.
Det er klart, jeg er urolig, når min niece opfører sig så uvant.
Hun er teenager, Richard.
Halvdelen af det, de gør, er uvant. Det ved jeg fra vores syv teenagedrenge.
En tilbage. Lad os se.
Jeg kan…
-Hallo? -Jackie.
Hej. Jeg ville bare lige høre, hvornår du kommer hjem.
Vi har meget mere at lave, så jeg når nok ikke tilbage til middagen.
Det er ikke en mulighed.
Jeg ville ikke sige det, men din onkel Richard er her.
Hvad? Mener du det? Okay, jeg skynder mig.
Farvel.
Jeg må tilbage, men lad os klare den sidste pose.
Vi er færdige. Så hvem er den sidste pose til?
Har vi talt forkert?
Den er min.
Jeg tog den, fordi min mor skal læse opgaver på skolen,
hvilket hun gør på højtider, fordi højtider er nederen.
Kom med hjem til os.
Nej.
Jeg mener det.
-Der er allerede tusind børn. -Det kan jeg ikke.
På grund af Cole?
Nej.
Jeg mener…
Jeg ved ikke.
Det bliver ikke underligt, og jeg er heller ikke i festhumør.
Er du sikker på, det er okay?
Ja.
Du nåede det.
Overraskelse!
-Jeg har savnet dig. -I lige måde.
Jackie sagde, jeg måtte komme.
Jo flere, jo bedre.
Hej, Erin. Så skønt, du er her. Kom indenfor.
-Farvel. -Tak for invitation.
Godt at se jer.
Giv mig lige et øjeblik.
Hej.
Det var fantastisk. Og jeg kom, fordi jeg gerne ville lære.
Det er ikke kun det.
Unge er før dukket op bare for at fremstå woke
eller tage billeder til deres Insta.
Jeg forstår.
Men jeg er beæret over, at I delte det med os i dag.
Ses vi?
Ja, vi ses.
Okay.
Vi brændte den ikke på i år. Vel?
-Hej! -Hej!
-Glædelig thanksgiving. -I lige måde.
-Tak. -Den øverste er æble og kanel.
-Den nederste er pekan. -Lækkert.
-Et glas vin? -Ja, tak.
Nå,
skal jeg vise dig, hvordan man skærer kalkunen for?
Kan Cole og Danny gøre det?
Ville du betro de to
sådan en kniv?
Kom nu.
Har du det godt her?
Med alt det kaos.
Det tog tid at vænne sig til,
men sådan har det været med meget på det seneste.
Jeg ville tale med dig om noget.
Okay.
Jeg så på at få forældremyndighed.
Over mig?
Nej, over et af de andre 30 børn derude.
Da de læste dine forældres testamente op, var jeg i chok og i sorg,
og jeg ville respektere min søsters ønske, så jeg sagde ja til, at du kom hertil.
Men jeg må indrømme,
at jeg blev såret over, at de valgte Katherine.
Men nu indser jeg, at de skrev testamentet for 15 år siden,
da der kun var tre Walter-børn, ikke ti.
Du var spæd. Jeg var ung og festede konstant.
Så jeg forstår godt, din mor ikke troede, jeg kunne tage vare på dig.
Du er en storbypige, der elsker museer og at se ballet.
-Og det er der ikke noget af her. -Nej.
Du skal med hjem, hvor du hører til.
Ind på din gamle skole, med kurs mod Princeton,
sammen med mig. Den eneste familie, du har tilbage.
Du behøver ikke beslutte dig nu. Bare
tænk over det.
Jeg er klar, hvis du ønsker det.
Drej den, peg den lidt nedad. Sådan. Så begynder du at prøve at flække den.
Sådan. Flot.
Okay.
Damerne først. Undskyld mig. Gør plads.
Du er så yndig.
-Du troede… -Jeg troede, det var en oplader.
Okay. Lad os sætte os.
Før vi begynder at spise,
skal vi så ikke tage en runde og fortælle, hvad vi er taknemmelige for i år?
Cole, skal vi begynde med dig?
Jeg er taknemmelig for, at Broncos ikke fik røvfuld i år.
Jeg er taknemmelig for den forlængede weekend, så jeg kan se en masse film.
Jeg er bare taknemmelig for, at jeg ikke behøvede lave mad i dag,
og det bør I også være.
Jeg er taknemmelig for at lære mere om sørgedagen for indfødte amerikanere.
Jeg har ikke lyst.
Jeg er taknemmelig for,
at damerne elsker min charme og mit udseende.
Og vi er begge taknemmelige for at være en del af familien, ikke, Lee?
Vi elsker at have jer.
Jeg er taknemmelig for at være her. Så tak for det.
Det var så lidt.
Jeg er taknemmelig for så mange ting.
Alle jer, selvfølgelig, men mest Will.
Jeg bør gå.
Selvfølgelig. Lad mig pakke noget af tranebær-mandelfyldet.
-Det elsker Will. -Men mor, vi skal høre dig.
Der er så meget at være taknemmelig for. Spis, før det bliver koldt.
-Velbekomme. -Lad os.
Det er simpelthen så sejt, ikke, Jacks?
-Hvad hed det? -Manhattanhenge.
-Som Stonehenge. -Præcis.
Det sker kun to gange om året,
når solen står perfekt på Manhattans gadenet.
Lyset skærer gennem to høje bygninger, og stråler skyder ud i alle retninger.
Hendes mor levede for de to dage om året.
-Det gjorde hun. -Nå.
Storbyer er overvurderede. Det indser Jackie nu.
Måske kan vi se Manhattanhenge sammen næste år.
Hvis du beslutter dig for at komme på besøg.
-En skam, hun ikke flytter hjem. -Vær ikke sådan en nar.
Lee, jeg tror ikke, det er Jackie, du er vred på, vel?
-Hun går ingen steder. Så lad os… -Måske gør jeg faktisk.
Er du sikker?
Flytter du tilbage?
Hvad sker der?
Jeg søger måske om forældremyndighed.
-Hvad? -Kom du for det?
-For at tage hende tilbage? -Du inviterede mig. Og nej.
Jackies værgemål blev afgjort i testamentet.
Men jeg er hendes eneste slægtning. Det kan bestrides.
Forlader du os?
Richard, har du gennemtænkt det her? At opfostre en teenager med fuldtidsjob?
Jeg rejser mindre. Hun bør bo med familie.
-Vi er en familie. -Du forstod mig godt.
Du må indrømme, din livsstil ikke egner sig til forældremøder
og at lave mad hver dag.
Du kender mig ikke særlig godt, med al respekt.
Jeg tror, at det vigtigste for os er, at Jackie får stabilitet.
-Konsistens er altafgørende. -Det ønsker jeg også.
Hvad vil du selv?
Han har ret.
Ved du, hvad du vil?
Det eneste, jeg er sikker på,
er, at det, jeg vil have, er umuligt at få.
Hvis der er én ting, jeg har lært,
er det, at familie ikke altid er defineret af blodets bånd.
Vidste du, jeg var adopteret? Mine forældre var skønne,
men jeg var altid nysgerrig efter mine biologiske.
Så efter college besøgte jeg min biologiske mor, og gæt, hvem der tog med?
Min mor.
Angelica sad med mig i bilen, mens jeg bearbejdede al frygten og håbet,
der var vokset.
Da vi nåede Colorado, ventede hun på motellet,
mens jeg tog hen på den diner, jeg skulle møde min mor på.
Men hun kom aldrig.
Jeg var knust.
Men der var en tjener, som konstant fyldte min kaffe op,
og jeg tror, han havde ondt af mig, for han gav mig et enormt stykke tærte.
Jeg havde ikke ondt af dig.
Hun var bare et dødlækkert skår.
Var det sådan, I mødtes?
Ja.
Jeg ledte efter familie, men fandt en selvvalgt en i stedet.
Det er jeg taknemmelig for hver dag.
-Mad til bord ni. Tak. -Værsgo.
Efter arbejde.
Tak.
Okay. Tre.
-Tak. -Det var så lidt.
Det var ret intenst.
Ved du, hvad du vil gøre?
Jeg ved ikke, hvad jeg har tilbage i New York,
men jeg hører måske heller ikke til her.
Der findes mange dårlige familier,
men familien Walter er ikke en af dem.
Ja!
Jeg ville holde på dem.
Smutter du?
Ja.
-Fedt, at Jackie inviterede dig. -Fordi hun styrer og ikke kan begå fejl?
Nej, jeg er glad for, du havde et sted at være.
Klart.
Undskyld, det har været en lang dag.
Vil du med mig hjem?
En anden gang.
Jeg følger dig ud.
Det er okay.
Okay.
-Du skal begynde ved "start". -Helt ærligt, I startede uden mig.
Ikke at jeg vil gøre det til en vane, men i aften var ret sjov.
Se selv. At give folk mad på thanksgiving er lige så godt som selv at få mad.
Jeg kan også godt lide selv at spise.
Lark Café.
Hayley, hej. Det er Mato.
-Hej, Mato. -Hvordan gik det?
Det gik rigtig godt.
Vi havde 15 gæster, og du bliver glad, når du hører, hvad vi omsatte for.
Fantastisk.
Ja.
Det var faktisk rart at få byens borgere til at føle sig velkomne
på en dag, der kan være ret ensom.
-Alle tiders. -Ja.
Jeg må løbe, men er Will der?
Ja, lige her.
Okay, bare sig tak til ham.
Og tillykke med den geniale idé om at holde åbent i dag.
Jeg skylder jer én.
Ja.
Det siger jeg til ham.
Nå?
Er han glad?
Ja, meget tilfreds
med din geniale idé om at holde åbent på thanksgiving.
-Jeg burde ikke have løjet. -Hvorfor gjorde du det så?
-Jeg forstår ikke… -Jeg ikke troede, du ville gå med til det.
For første gang i lang tid
er jeg professionelt begejstret på grund af Lark.
Jeg har en masse idéer, men jeg føler ikke, du forstår det.
Wow.
Okay, jeg er ked af, at du har det sådan,
men det berettiger ikke at lyve. Du skulle have forklaret mig det.
-Jeg prøvede. -Hvornår?
Hayley!
Jeg burde have prøvet mere.
Ja. Det burde du.
-Vent. -Jeg vil ikke tale om det nu.
-Kom nu. -Kan du ikke bare…
Hayley, kom nu.
Pebermyntete. Jeg gættede.
Vil du have noget andet?
Jeg er ked af, hvis jeg ødelagde dagen.
Lad være. Jeg kan ikke forestille mig, hvor hårdt det her er for dig.
Og vi har aldrig haft en højtid her uden drama.
Katherine,
jeg overhørte dig og George tale om, at jeg er en ekstra mund at mætte.
Jeg vil ikke være en byrde.
Nej, skat. Det er du slet ikke.
Det lover jeg.
Vi elsker det.
-Er du sikker? -Ja.
Vi vil hjertens gerne have dig her, men…
George og jeg støtter dig i dit valg.
Herovre.
Skyd.
Hallo.
-Der er videoopkald til jer. -Far.
Han venter ikke for evigt.
Hej, hvordan går det? Jeg savner jer.
Undskyld for i går.
Internettet her har været svingende.
Havde I en god thanksgiving?
Jeg skar kalkunen for i år.
Tillykke, min søn. Tillykke.
Hvorfor føles det som et bagholdsangreb?
Det ved jeg ikke,
måske fordi Angelicas storsnudede lillebror
er hensynsløs og har et hold af advokater i ryggen.
Jeg mener,
det er vel en mulighed, at han har gode intentioner.
Ja, måske.
Jeg håber, hun bliver.
Også mig.
Det er smukt herude.
Stilheden gør mig ængstelig.
Ja, ikke? Du aner ikke, hvor meget jeg savner politisirener
og skrigende naboer nogle gange.
Vil du overveje det?
Det har jeg gjort.
Jeg vil blive hos familien Walter.
Indtil videre, i hvert fald.
Undskyld. Det er ikke, fordi jeg ikke savner dig eller New York,
eller at jeg ikke vil bo hos dig.
For det vil en stor del af mig.
Men en større del af mig ved ikke, hvem jeg er i New York uden min familie.
Eller om jeg er klar til at vide det.
Det forstår jeg godt.
Det betyder meget, at du var villig til at kæmpe for mig.
Jeg vil altid kæmpe for dig og være der. Uanset hvad.
Jeg bliver ved med at tjekke op på dig, så Tara slipper ikke for mig.
Aftale?
Aftale.
Kom her.
Jeg elsker dig.
Elsker også dig.
Bliv nu ikke en cowgirl.
Kom ind.
-Hej. -Hej.
Rygtet siger, at du bliver.
Jeg er ked af at skuffe dig.
Nej, jeg er ked af det.
Det, jeg sagde ved bordet, var ikke personligt.
Det kan bare være svært at få opmærksomhed her i huset.
Det forstår jeg.
Alt forladt?
Alt forladt.
Du behøver ikke banke på, Lee.
Hej.
Hej. Vil du tale om bogen?
Nej.
Jeg kom for at sige, at jeg er glad for, at du bliver,
og at jeg har en overraskelse til dig.
Kan det vente? Jeg mangler ti sider.
Nej, det kan det faktisk ikke.
Vi skal derover.
-Heroppe? -Ja.
Og sig så:
"Wow!"
-Wow. -Godt.
Sådan. Du er et naturtalent.
Lige i tide.
Se.
Det er vores egen Manhattanhenge.
Det er ikke to høje bygninger, men det er…
Åh gud.
Alex…
Du behøver ikke opgive alt fra dit gamle liv, Jackie.
Det ville jeg nok bare vise dig.
Det var fantastisk.
Tak.
Tak, fordi du er modig nok til at ride med mig.
Mener du det?
Jeg elskede det.
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil