Luk, celer, krušne mrvice. Imam… Brusnice.
Parker?
-Hoćemo raditi batate? -Da.
-I ja bih. -Ti radiš uštipke.
Svatko jedno jelo.
Kupit ću batate pa koji se izbori.
-Dobro jutro. -'Jutro.
-Hej, ljudi. Ima palačinki. -Ja ću samo kavu. Hvala.
-Daš mi ovo? -Niste trčali jutros?
Jesmo, 5 km, uz glavobolju.
-Opet? -Da, boli me glava kad zahladi.
-Onda moraš nešto pojesti. -Dobro.
Hej. Ovo je dobro.
U tomu ćemo marinirati purice?
Imaju sedam kilograma. Nema nam druge.
Hej, Isaac, zamijeni kožnjak za topliji kaput.
Šanse za snijeg su 80 %.
Treba žrtvovati ugodu radi stila. U kožnjaku sam opaka i kul faca, kužiš?
I ozebline su „opake” i „kul”, a mogu biti i na „faci”.
Kužiš li ti?
Jesi nam se čuo s tatom? Kad će nazvati?
Da, sutra u 11 h.
Jackie, što bi ti pripremila?
Ovdje svi pripreme jednu stvar kao prilog purici.
-Da, jednu stvar. -Osim mene.
-Što radiš? -Postavljam alarm.
Ja pripremam dvije purice, očito.
Ako postoji neka tradicija obitelji Howard, kupit ću sastojke.
Odaberi omiljenu.
-Ne bih, ako je to u redu. -Naravno.
Možda nije bila dobra ideja da pozovemo ujaka Richarda.
Ne, dušo. To je sjajna ideja. Zbilja.
-Možda joj upravo to i treba. -Dobro.
Jedite. Moramo ići.
MOJ ŽIVOT S WALTEROVIMA
SREDNJA ŠKOLA SILVER FALLS
G. N. CHOUDHRY
Za kraj, tijekom praznika trebate pročitati
novelu Thomasa Wolfea, The lost boy.
-Reci. -Ima li kakve dodatne zadaće?
Može sastavak od 500 ili manje riječi?
Povežite temu teksta s pričom iz vlastitih života.
Uživajte u odmoru!
Koma je što moramo čitati na praznicima, ali barem je kratko.
Bit će to naporna četiri dana.
A da?
Imam zadaću, projekt iz povijesti, dijeljenje hrane…
-Jackie. -Što je?
-Što se događa? -Ništa. Zašto?
-Kao da me izbjegavaš otkako… -Ne.
Nikako, ne.
Samo sam u gužvi. Mislim, oboje smo, zar ne?
-Mrzi me. -Ne mrzi te.
-Trebao sam to onda učiniti. -Poljubiti je?
-Da. -Nisi li rekao da je bila pijana?
-Ispao bih totalni kreten. -Da. Onda dobro da nisi.
-Sad misli da mi se ne sviđa. -O, moj Bože, Alexe…
-Dakle, vidiš problem? Što da radim? -Prestani biti opsjednut time, kao prvo.
Samo izluđuješ sebe. A i mene.
Iskreno, već tjednima slušam o tomu.
Tko kaže da bol prolazi, ne zna ovu bol.
Samo trebaš priliku za ispravak.
Kako?
Ne znam prirediti piknik.
-Ili kupiti cvijeće… -Dobro.
Curama je to prejednostavno. Samo… Pronađi nešto što je njoj važno.
Jedina u školi nosiš sve knjige kući. Zar se ne planiraš zabaviti?
Ne zanima me Dan zahvalnosti ove godine.
-Aha. -Pravim se da ne postoji.
Oprosti.
Ne mogu glumiti blagdansko veselje, znaš?
-Bez… -Cole.
-Trebaš prijevoz kući? -Idem u Vrapca, dijelimo hranu.
Kako hoćeš.
Opa, najveći frajer u školi razgovara s tobom i nakon što si ga ispovraćala.
-Hvala na podsjetniku. -Što je?
Ne želim zaboraviti samo Dan zahvalnosti.
DAN NEZAHVALNOSTI BESPLATAN DOGAĐAJ, SVI SU DOBRODOŠLI
KAFIĆ VRABAC
Po dvije od jabuke i buče, jedna s orahom. Ugodan dan.
-Pita od buče je sjajna. -Dobro.
-Pojedeš li sve, nećemo imati što prodati. -Da te nisam već zaprosio, sad bih.
-Martha Stewart nije ti ni do koljena. -Hvala.
Neću ti zato dati još jednu krišku.
-Dvostruku kavu, molim. -Može.
-Jako vruću. Vani je ledeno. -Znam.
-I ne zaboravi… -Dodatni šlag. Znam, Edna.
Imate li viška hrane?
Moram smisliti nešto za večeru, gostionica se zatvara.
Naravno. Za koliko osoba?
-Sama sam ove godine. -Ne moraš biti.
-Mi ćemo biti otvoreni sutra. -Hoćemo?
Hoćete? Onda računajte na mene. Hvala.
-Otkad smo to otvoreni za blagdane? -Mato je baš javio.
Gostionica se zatvara pa bi da otvorimo vrata svima koji nemaju kamo.
Nisi me ni pitao?
Pa nismo baš ni mogli odbiti.
Valjda nismo. Ali nemamo osoblja.
-Kylie je slobodna. Ja sam htjela… -Ja ću.
Ne može. Mama će me ubiti.
-Dobro, ja ću ti pomoći. -Mogu sam.
Znam da voliš obiteljske blagdane.
Da, no ti si jedan od razloga zašto ih volim.
-Samo ovaj put. Dobro? Obećavam. -Da.
Dobro.
Kakvo je bilo?
…trinaest, 14, 15, 16. Dobro.
Hoće tko kavu? Gasim aparat.
-Ne, hvala. -Ne.
Ostalo je 11 vrećica s hranom.
Ne shvaćam. Svi su jučer potvrdili.
Možda ih je strah hladnoće ili su samo neodgovorni.
Šteta. Sad neće imati obrok za Dan zahvalnosti.
Što se može?
-Ja ću im dostaviti hranu. -Nadam se da imaš zimske gume na biciklu.
-Ne brini se. Smislit ću nešto. -Dobro.
Ili… Možda bih trebala poći s tobom.
-Ma… -Predsjednica sam, to je moja odgovornost.
I ja imam auto.
-Stavljaš grožđice u prokulice? -Da.
I pancetu?
-Danny, nisam siguran u to. -Ovo je moje jelo, a to je tvoje.
Kakav mu je rez?
-Provjeri svoje, malo je suho. -Kako da ne. Nadjev je savršen.
Dobro. Kakav mu je apetit?
Super.
-Da, dobro miriše. -Odlično.
Doći ću u subotu izvaditi mu šavove.
Da. Čestitaj Marti Dan purice.
-Smiješni ste. -Što je?
-Ovo nije natjecanje. -Znam.
Naravno da je.
Kaže tip koji kupi sladoled od vanilije.
-Mama? -Da?
Nathan i ja idemo k Summerhillovima.
Dobro. Nemojte predugo. Ovo je jedan od rijetkih dana kad smo svi zajedno.
I ti ideš?
-Kamo? -Skylarov tata drži govor.
-O pravoj povijesti Dana zahvalnosti. -Ne mogu. Dostavljam hranu.
Svi morate biti kod kuće do 14 h.
Ne znam koliko će potrajati dostava, nemojte me čekati, mogu pojesti ostatke.
-Otkud ti ovdje? -Pa vidio sam letak.
Ja sam ih pozvao, sine.
Riječ je o našoj povijesti, razumijevanju povezanosti s Majkom Zemljom
i sa svim živim bićima. To se odnosi na sve.
-Drago mi je vidjeti te. Sjedni. -Drago mi je što sam tu.
-Nije mu bilo jasno? -Nije.
Dobro.
Bok svima,
hvala što ste došli.
Kao i obično, kad se okupimo u ovo doba godine,
volim reći nekoliko riječi,
a većina vas ovo je čula već mnogo puta
pa ću biti kratak.
Okupili smo se da bismo oplakali gubitak naših predaka
i opustošenje naše predivne zemlje.
Prosvjedujemo protiv mitologije o prvom „Danu zahvalnosti”
i umjesto da slavimo taj pokolj,
sjećamo se i odajemo počast svima onima koji su patili
na prvom Danu nezahvalnosti.
Hej… Što se događa s tobom i Coleom?
Zato si htjela pomoći? Da me stjeraš u kut?
Ne.
Samo… U kući na jezeru, mislila sam…
Baš ništa. Što se događa s tobom i Coleom?
Oprosti, ne moraš mi reći.
Ne, samo… Nije ništa, ali nije ni nešto. Ima li to smisla?
Oduvijek se poznajemo. Komplicirano je.
Mora li biti?
Mislim, ti si…
Nije moja stvar.
Što to?
Što je?
Što si htjela reći? Što sam ja?
Slična si mojoj sestri, Lucy.
Tvojoj sestri?
Da.
Kul si, jako si pametna i lijepa.
Ne vrijediš li više od toga da te Cole zavlači?
Cole nije za cure i veze.
To je njegov problem. Mislim, što nedostaje vezi?
U New Yorku stotinu frajera borilo bi se na smrt za tebe.
-Richarde. -Katherine.
-Pa ti si uranio. -Da. Oprosti. Nadam se da ti ne smeta.
Ne, nimalo.
Uđi.
-To ćeš odjenuti? -Tatu nije briga što nosimo. Mislim…
Dobro. Zovem ga.
ČEKAMO DOMAĆINA…
-Prolazim! -Dušo!
Parker, vani s time. Hajde.
-Ali ti uvijek… -Ne.
To je dobro. Puno ti hvala.
Ispričavam se.
Nema problema.
Hvala na pozivu na Dan zahvalnosti.
Bilo je u zadnji tren, ali drago nam je da si mogao doći.
Žao mi je što nisam bio gostoljubiviji kad ste ti i George došli na sprovod.
U redu je. Svi smo bili u šoku.
-Da. Kako je Jackie? -Oraspoložit će se kad te vidi.
Gdje je?
-Dostavlja obroke za Dan zahvalnosti. -Po ovom vremenu? Vani je ledeno.
Ima topli kaput.
-Hvala. -Nema na čemu. Oprezno. Ja ću.
-Sretan Dan zahvalnosti. -I vama!
U redu, još samo tri kuće
pa možemo podijeliti zasluge za uspješnu podjelu hrane.
Ne želim te zasluge,
nego moja mama ne voli Dan zahvalnosti.
A tata?
Umro je kad sam imala deset godina.
Žao mi je.
Blagdani su sad grozni.
Ti to tek sad shvaćaš, zar ne?
Grozno je, znam.
Prvu godinu samo govoriš „oni više nikad neće”.
Oni više nikad neće čuti svoju omiljenu pjesmu,
gledati utrku ili ići na put na koji su htjeli.
Nikad više neće…
-Proslaviti Dan zahvalnosti. -Da.
Znam kako je to
i znam da je tebi triput gore.
Hej.
-Hoćeš sažetak? -Slušam.
Bridgewater se spetljao pred vratnicama pa Broncosi imaju male šanse,
ali vidjet ćemo.
Od ostalih stvari, ne dovede li tata obranu u formu,
mama će srediti onog Richarda.
Kladim se na mamu.
Na čemu radiš?
Ni na čemu.
Ajme, popravljaš Jackien čajnik.
-Baš lijepo i pažljivo. Jesi li ti dobro? -Ma, ovo je glupo.
-Mislim da ću odustati. -Ne, uopće nije glupo.
Daj joj ga. Cure vole kad se dečki potrude.
Pročitao sam to negdje.
Dobro, idem ja.
Samo nastavi.
-Neće se javiti. -Postoji milijun razloga zašto kasni.
-Propustit ćemo drugo poluvrijeme. -Koga briga za nogomet?
Dan zahvalnosti je, tata je obećao pojaviti se i…
SASTANAK JE ZAVRŠIO.
Buraz, koji…
-Voliš li kimchi? -Zapravo i volim. Voliš li ti ceviche?
-Mama, volim li ceviche? -Kako je prošlo?
-Mama. -Nikad nisi jeo ceviche, Benny.
Ali voliš sushi pa bi ti se vjerojatno svidio.
Što je bilo?
Bakine kristalne čaše. Nismo iz njih pili od…
Zadnje posebne prilike.
-Mama, Lee pije vino. -Lee. Hej, što radiš?
-Smijemo piti kad su posebne prilike. -Nije istina.
-Kad smo to rekli? -Pij ovo.
Dobro. Kad smo kod alkohola, čuo sam da je Jackie markirala, napila se
i bila na zabavi na jezeru bez odraslih.
To je normalno ovdje?
Jackie se napila?
Svi mlađi od 35 neka odu iz kuhinje.
Odmah. Hajde, idemo.
Ti. I ti. Ti isto. Ti. Hajde.
-Ne želimo da najmlađi baš sve čuju. -Pardon.
Ali da, to se zbilo i kažnjena je.
Ne možeš me kriviti, brinem se što mi nećakinja radi atipične stvari.
Ona je tinejdžerica. Pola stvari koje oni rade su atipične.
Znam to jer odgajam sedmoricu tinejdžera.
Zadnja vrećica. Da vidimo.
Daj meni da ti…
-Halo? -Jackie.
Bok. Samo da provjerim, dušo.
Kada dolaziš kući?
Imamo još puno posla, vjerojatno neću stići na večeru.
To nije opcija, dušo.
Htjela sam da bude iznenađenje, ali Richard je ovdje.
Što? Ozbiljno? Dobro, požurit ću se. Bok.
Moram natrag, ali dostavimo zadnju vrećicu.
Čekaj, ako smo gotove, za koga je ova zadnja? Krivo smo izbrojale?
Moja je.
Uzela sam je jer će mama ocjenjivati testove u školi,
to voli raditi da ne misli na blagdane.
Dođi k Walterima.
Ne.
Ozbiljna sam.
Ondje je ionako milijun djece.
Ne mogu.
Zbog Colea?
Ne.
Mislim…
Ne znam.
Neće biti čudno, a ni ja nisam za slavlje pa si možemo praviti društvo.
-Sigurna si da je ovo u redu? -Da.
Stigla si.
Iznenađenje!
-Nedostajala si mi. -I ti meni.
Jackie je rekla da mogu doći.
Naravno, što više, to bolje.
Bok, Erin! Baš lijepo što si došla. Dođi.
-Bok. -Hvala na pozivu.
Bilo mi je drago!
Zapravo, dajte mi trenutak.
Hej.
Bilo je nevjerojatno. Došao sam jer sam htio naučiti.
Nije samo to.
To se već događalo. Klinci dođu da ispadnu osviješteni,
da se fotkaju za Instagram ili što već.
Shvaćam.
No počašćen sam što su ti tata i zajednica ovo podijelili s nama.
Vidimo se?
Da, vidimo se.
Dobro.
Nije nam zagorjelo ove godine.
-Zdravo! -Bok!
-Hej. -Sretan Dan zahvalnosti.
-Hvala. -Gornja je od jabuke i cimeta.
Donja je od oraha.
Mljac!
-Hoćeš vina? -Da, molim.
Nego,
hoćeš da te naučim kako se reže purica?
Znaju li to Cole i Danny?
Bi li njima povjerio
ovakav nož?
Dođi.
Onda, je li ti ugodno ovdje?
Razumiješ li njihov naglasak?
Trebalo mi je vremena da se naviknem, ali navikla sam se na svašta zadnjih mjeseci.
Htio sam razgovarati.
Dobro.
Pitao sam odvjetnika za skrbništvo.
Nada mnom?
Ne, nad jednim od one hrpe djece ondje.
Jackie, kad su čitali oporuku tvojih roditelja, još sam bio tužan
i samo sam htio ispoštovati sestrinu želju pa sam pristao da dođeš ovamo.
Ali, priznajem,
zaboljelo me što su odabrali Katherine.
No sad shvaćam da su napisali oporuku prije 15 godina,
kad su Walteri imali troje, a ne desetero djece.
Ti si bila beba, a ja partijaner u 20-ima,
jasno da tvoja mama nije mislila da se ja mogu brinuti za tebe.
Ti si gradska djevojka koja voli muzeje i balet.
-A ovdje toga definitivno nema. -Ne.
Vrati se kući, gdje pripadaš.
U staru školu i na put za Princeton,
sa mnom, jedinom obitelji koju imaš.
Ne moraš odmah odlučiti. Samo…
Razmisli.
Spreman sam srediti to, ako želiš.
Pod kutom, prema dolje. Tako.
Onda je pokušaj rastvoriti.
Tako! Bravo!
Dobro.
Dame imaju prednost. Oprostite. Evo hrane. Prolazim.
…tanjur. Jedeš tako malo.
-Mislila sam… -Mislila sam da je to punjač.
U redu. Sjednimo.
Prije negoli počnemo jesti,
svi možemo reći na čemu smo zahvalni ove godine.
Cole, počnimo s tobom.
Zahvalan sam što Broncosi nisu potpuno poraženi.
Ja sam zahvalan na produženom vikendu jer mogu gledati filmove.
Ja sam zahvalan što danas nisam morao kuhati,
a i vi biste trebali biti.
Ja sam zahvalan što sam imao priliku saznati više o Danu žalosti za Indijance.
Mene preskočite.
Ja sam zahvalan
što me dame vole zbog izgleda,
a obojica smo zahvalni što smo dio ove obitelji, zar ne?
I nama je to drago.
Ja sam zahvalna što sam ovdje. Hvala na pozivu.
Nema na čemu.
Zahvalna sam na mnogočemu. Mislim, na vama, naravno,
ali uglavnom na Willu.
Moram ići.
Naravno, dušo. Spakirat ću ti nadjev od brusnica i badema.
-Will ga obožava. -Mama, moramo čuti tebe.
Bože, na svemu sam zahvalna. Jedite prije negoli se ohladi.
-Dobar tek. -Idemo.
-To je baš fora stvar, zar ne, Jacks? -Aha.
-Kako se zove? -Manhattanhenge.
-Kao Stonehenge. -Da. Događa se samo dvaput godišnje.
Sunce se savršeno poravna s ulicama Manhattana.
Sjaj sunčeve svjetlosti prolazi između dva nebodera,
zrake pucaju u svakom smjeru.
Mama joj je živjela za ta dva dana u godini.
-Stvarno jest. -Što god.
Veliki su gradovi precijenjeni. Jackie to shvaća.
Možemo skupa gledati Manhattanhenge nagodinu.
Mislim, ako me odlučiš posjetiti.
Šteta što se ne vraća.
Kriste, Lee. Ne budi kreten.
Lee, mislim da se ne ljutiš na Jackie, zar ne?
-Ne ide nikamo. Pa… -Zapravo…
Možda idem.
Ozbiljno?
Vraćaš se?
Što se događa?
Razmišljam da tražim skrbništvo.
-Što? -Zato si došao?
-Da je odvedeš? -Ti si me pozvala, sjećaš se? I nisam.
Skrbništvo je utvrđeno oporukom.
Da, ali ja sam joj jedini rod. To se može osporiti.
Otišla bi?
Richarde, jesi li dobro razmislio?
Odgoj tinejdžerice uz tvoj posao?
Manje putujem, a ona mora biti s obitelji.
-Mi smo obitelj. -Znaš na što mislim.
Moraš priznati da ti životni stil nije baš pogodan za roditeljske sastanke i kuhanje.
Ne poznaješ me tako dobro, uz dužno poštovanje.
Gle, nama je najvažnije da Jackie ima stabilnost.
-Dosljednost je važna. -I ja to želim.
Što ti želiš?
Da, ima pravo.
Znaš li što želiš?
Jedino što sigurno znam jest
da je ono što želim nemoguće imati.
Richarde, ako sam išta naučila, to je da obitelj nije uvijek definirana krvlju.
Znaš da sam posvojena? Moji su roditelji bili divni,
ali uvijek su me zanimali moji biološki roditelji.
Nakon studija otišla sam upoznati biološku majku. Znaš tko je išao sa mnom?
Moja mama.
Angelica je bila sa mnom.
Sjedila je uz mene u autu satima dok sam procesuirala nade i strahove
koji su se nakupili.
Kad smo stigle u Colorado, čekala je u motelu kad sam se otišla naći s mamom.
Koja nije došla.
Bila sam shrvana.
Ali jedan konobar stalno mi je točio kavu
i mislim da se sažalio nada mnom jer mi je donio golemu krišku pite.
Nije mi te bilo žao.
Samo nisam vidio zgodniju curu.
-Tako ste se upoznali? -Da.
Da. Tražila sam obitelj po krvi, no na kraju sam je sama odabrala.
I zahvalna sam na tomu svaki dan.
-Stol devet. Hvala. -Izvoli.
Poslije posla.
Hvala.
Dobro. Tri.
-Hvala. -Nema na čemu.
Večera je bila poprilično intenzivna.
Znaš li što ćeš?
Ne znam što mi je ostalo u New Yorku, ali ne znam ni pripadam li ovdje.
Postoji puno loših obitelji na svijetu,
ali…
Walteri nisu jedna od njih.
To!
Ja bih se držala toga.
Hej, ideš?
Da.
-Super da te Jackie pozvala. -Jer je savršena i nepogrešiva?
Ne, nego mi je drago da si imala kamo doći.
Da.
Oprosti, bio je ovo jedan dug dan.
Idemo k meni?
Drugi put.
-Ispratit ću te. -U redu je.
Dobro.
-Hej, kreni od početka. -Pa počeli ste bez mene.
Dobro, ne radimo naviku od ovoga, ali… Večeras je bilo zabavno.
Vidiš? Hraniti ljude za Dan zahvalnosti jednako je dobro kao i jesti.
Da, no volim ja i ovaj dio kad se jede.
Kafić Vrabac.
Hayley. Mato je.
-Bok, Mato. -Kako je prošlo?
Jako dobro.
Imali smo 15 obroka i bit ćeš zadovoljan sa zaradom.
-To je fantastično. -Da.
Bilo je jako lijepo pobrinuti se da stanovnici znaju
da su dobrodošli ovamo na dan koji zna biti usamljen.
-To je sjajno. -Da.
-Žurim se, ali je li Will tu? -Da, ovdje je.
Dobro, zahvali mu.
I čestitaj mu na genijalnoj ideji da danas budemo otvoreni.
Dugujem vam.
Da.
Dobro, reći ću mu.
Onda?
Zadovoljan je?
Da, jako je zadovoljan
„tvojom” genijalnom idejom da danas radimo.
-Oprosti, nisam smio lagati. -A zašto jesi?
-Ne shvaćam zašto… -Mislio sam da inače ne bi pristala.
Prvi put nakon dugo vremena
osjećam se uzbuđeno, profesionalno, zbog kafića
i imam razne ideje, poput ove da se duže radi, no čini mi se da ti ne shvaćaš.
Dobro, gledaj, žao mi je što tako misliš,
zbilja,
ali to ne opravdava činjenicu da si mi lagao.
-Trebao si objasniti. -Pokušao sam.
-Kad si mi objasnio? -Hayley!
Trebao sam se potruditi.
Da. Trebao si.
-Čekaj. -Ne želim razgovarati o tome.
-Daj. -Možeš li… Samo…
Hayley, daj.
Čaj od metvice. Pretpostavila sam.
Trebaš li još nešto?
-Oprosti ako sam upropastila blagdan. -Ne ispričavaj se.
Ne mogu ni zamisliti koliko ti je teško.
I nikad nismo imali blagdane bez malo drame.
Katherine.
Čula sam tebe i Georgea kad ste razgovarali da sam dodatni trošak u kući.
Ne želim biti teret.
Dušo, ne. Nisi, nikako.
Obećavam.
Volimo što si ovdje.
-Sigurno? -Da.
Znaj da te sto posto želimo ovdje, ali…
George i ja podržat ćemo tvoju odluku.
Ovdje.
Pucaj.
-Miči se! -Hej!
-Imate videopoziv. -Tata!
Neće čekati zauvijek.
Hej, kako ste? Nedostajete mi. Hej, oprostite zbog onog jučer.
Internet je ovdje nestabilan. Kako ste? Jeste li se lijepo proveli?
Rezao sam puricu.
Čestitam, sine. Čestitam.
Zašto mi ovo djeluje kao tajni napad?
Ne znam.
Možda jer Angelicin brat, plejboj i faca,
ima nemilosrdnu crtu i vojsku odvjetnika?
Mislim,
moguće je da ima dobre namjere.
Da, možda.
Nadam se da će ostati.
I ja.
Mislim, ovdje je predivno.
Toliko je tiho da sam nervozan.
Zar ne?
Nemaš pojma koliko mi nedostaju policijske sirene i susjedi koji vrište.
Dakle, razmislit ćeš o tome?
Već jesam.
Želim ostati s Walterima. Barem za sada.
Oprosti.
Nije da mi ne nedostajete ti i New York
ili da ne želim živjeti s tobom,
jer velik dio mene to želi,
ali još veći dio mene ne zna tko sam ja u New Yorku bez obitelji.
Ni jesam li spremna to saznati.
Razumijem.
Puno mi znači da si spreman boriti se za mene.
Hej!
Uvijek ću se boriti i podržavati te. Bez obzira na sve.
Provjeravat ću kako si pa reci Tari da je zapela sa mnom.
Dogovoreno?
Dogovoreno.
Dođi.
Volim te.
I ja tebe.
Nemoj postati kaubojka.
Naprijed.
-Hej. -Bok.
Znači, priča se da ostaješ.
-Žao mi je što sam te razočarala. -Ne, meni je žao.
Ono što sam rekao nije bilo osobno. Samo… Nekad je teško ovdje dobiti pažnju.
Jasno mi je.
Sve je u redu?
Sve je u redu.
Ne moraš kucati, Lee.
Hej.
Bok. Želiš li razgovarati o knjizi?
Ne. Došao sam ti reći da mi je drago što ostaješ
i da imam iznenađenje za tebe.
Čekaj. Imam još deset stranica.
Ne, zapravo ne mogu čekati.
Idemo onamo.
-Ovdje gore? -Da.
I onda reci:
„Opa!”
-Opa. -Dobro.
Tako. Prirodan si talent.
Taman smo stigli.
Vidi.
To je naš Manhattanhenge.
Nisu dva nebodera, ali…
Bože.
Alexe.
Ne moraš se odreći svega iz svog starog života, Jackie.
Valjda sam ti htio to pokazati.
To je bilo sjajno.
Hvala ti.
Hvala tebi na hrabrosti da jašeš sa mnom.
Šališ se?
Bilo je super!
Prijevod titlova: Marko Mravunac