Olyan cuki leszel benne!
Na, próbáld fel!
Nem akarok menni.
De muszáj! Figyu!
A vásár fontos részét képezi a beilleszkedésednek,
és úgy is kell kinézned.
Alexnek mindegy, úgy jelenek-e meg, mint egy vadnyugati virágszál.
Fontosabb dolgok foglalkoztatják.
- Például? - A verseny.
És hogy miért mérges rám.
Még mindig haragszik? A díjátadó óta? Az már ezer éve volt.
És mindezt Cole miatt, aki egyszerűen szörnyű.
Részegen borzasztó dolgokat mondunk.
Nem, őszinték vagyunk.
És Cole azt mondta, bár ne költöztem volna ide.
Ja, talán ez is olyan, mint amikor…
a fiúk húzgálják a copfodat, mert tetszel nekik.
Ebbe belegondolni is rémes.
Mindegy, én Alexszel járok.
Legalábbis azt hiszem.
Beszélned kell vele.
Próbáltam.
Próbáld újra!
Na jó, van egy ötletem.
Nézd! Ez pont jó lesz rád.
Próbáld fel! Lássuk!
Nem igazán az én stílusom.
Vedd fel te!
Ez az egyetlen nap az évben, amikor nem kell időre hazamennem.
Élet-halál kérdés, mi lesz rajtam.
Hát…
mit szólnál…
ehhez?
Lucyé volt. Szerintem örülne, ha te viselnéd.
Atyaég! Biztos?
Köszönöm!
Jól van, elfogadom, ha cserébe felveszed ezt.
ÉN ÉS A WALTER FIÚK
- Szia, anya! - Szia, drágám!
- Bevetted a gyógyszered? - Nem kell folyton kérdezgetned.
Tudom, csak… Jól van.
Igazad van, ne haragudj!
Anya, megyünk a vásárra!
Üdv, dr. Walter! És viszlát!
- Hívj Katherine-nek, már mondtam! - Jó, dr. Katherine.
- A mobilod feltöltve? - Igen.
Jól van. Köszi, hogy vigyázol rá!
- Anya! - Bocsi!
Köszönöm!
Szívem!
Minden rendben lesz.
Ez ma jött.
- De jól megy a neurológusoknak! - Ja, mindezt 20 percért.
Ideje felhívni Mato barátját.
A befektetőt.
Legalább hallgassuk meg!
A káliumnak kulcsszerep jut abban, hogy kihozzuk magunkból a maximumot.
Vagyis ezt írja a kémiakönyvem.
Nem vagyok éhes.
Na jó, figyelj!
Szeretném, ha tudnád,
hogy amit a díjátadón tettem, azt anyukádért tettem, nem Cole-ért.
Nem akartam, hogy tönkretegye az estéjét.
Végig ez járt a fejemben. Semmi más.
Szóval nem Cole-t választottad?
Nem. Esküszöm. Anyukádat választottam.
De más is van.
Nem mondtad, hogy a plusz feladat az övé volt.
Elhitetted, hogy a tiéd.
Mr. Choudhry megkért, hogy adjam oda neki. Mit tehettem volna?
- Elmondhattad volna az igazat. - Tényleg?
Te és Cole egymást öltétek.
Én csak…
nem akartam, hogy túl sokat láss bele.
Egy taplónak tartasz, akivel nem lehet beszélni?
Hát, nem akartam kimondani.
De annyira nehéz
közted és Cole között állni.
- Túl kell lépned rajta. - Nem olyan egyszerű.
Miért nem?
Ha ez számít valamit,
én itt vagyok, és téged választalak.
PACSIRTA KÁVÉZÓ
AJÁNLOTT LEVÉL FONTOS IRATOKAT TARTALMAZ - WILL WALTER
Hali!
Reggel beborogattam a lábait.
Kapott elektrolitot is. Készen áll.
És a transzportkamásli? Rajta volt az ideúton?
- Neked talán az első rodeód… - Ezért nem akartalak segítőnek.
- Félvállról veszed. - Megtettem, amit kértél. Még többet is.
Mi lenne, ha megköszönnéd, hogy egész reggel dolgoztam?
És ráadtam a kamáslit.
Ezért éreztem trágyaszagot.
Az igen! Ma még Bajkeverő Jane is felcsatolta a sarkantyúját?
Kitettél magadért.
Cole!
Ne!
Oké.
Most éppen mi a baj?
Mintha nem tudnád.
Amit mondtál.
Anyukád díjátadóján.
Nincs sok emlékem róla.
Tudod, mit? Mindenki ezzel jön, de nem veszem be.
A pia nem mentség rá, ha szemét voltál.
Következik nyolcas számmal Alex Walter.
Helló!
A nappaliban van.
Szia!
Bocs! Tudod, hogy mindig sírok a szomorú filmeken.
Dr. Strangelove?
Ki gondolta, hogy így megríkat?
Mit járatban vagy?
Csak ezeket hoztam el.
Itt jártam a közelben, és…
- Éppen itt? - Túráztam.
Lenne kedved…
Mármint, ha…
Bocs! Van kedved velem jönni?
Amúgy is beszélnünk kéne az albérletről.
Jó.
- Rám férne némi friss levegő. - Oké.
Csak átöltözöm.
Rendben.
Ez valami elképesztő volt.
Levegőt se mertem venni.
Őszintén szólva én sem.
Tényleg?
Ja. Féltem, hogy túl lassú leszek, és nem szoktam ekkora közönséghez.
Hát, egyáltalán nem látszott.
Profinak tűntél.
És nekem is jó napom volt.
Behívtak interjúra nyári gyakorlatra egy volt princetonoshoz.
Ez fantasztikus!
A munka Lockwoodban van,
de van irodájuk Denverben, Chicagóban, New Yorkban és Houstonban.
Viszont holnap lesz az interjú.
A versenyed alatt.
Semmi gond.
Tudom, mit jelent neked a Princeton.
Büszke vagyok rád.
PACSIRTA KÁVÉZÓ
Semmi agyam többet írni.
Dettó. Abbahagyjuk?
Inkább majd reggel megtoljuk?
Nem akarok a suli miatt aggódni a holnapi koncert előtt.
Mész a koncertre?
Király! Tuti szuper lesz.
A kedvenced.
Tripla latte, extra vaníliával és mézzel.
Helló, Olivia! Épp indulunk.
Erin!
Ne már! Csak öt percet adj! Ha utána is utálsz, békén hagylak.
- Mindent próbáltam. Tanácstalan vagyok. - Egy szó, Olivia: csajkódex.
A legjobb barátnőd pasija tabu.
Egy ingyenlatténál több kell, hogy ezt helyrehozd.
Ez jóval több volt egy szónál.
A csajkódex fontosabb a mateknál.
- Most én jövök! - Mi? Komolyan?
Ezt csak a ragasztószalag meg pár rozsdás csavar tartja össze.
- Nem lesz gond. - Nathan!
Mi van?
Oké, mehet!
Jézusom! Jól vagy?
- Beütötted a fejed? - Nem.
Jól vagyok.
- Ez veszélyes volt. - Miért?
- Mert epilepsziám van? - Nem. Szimplán az, és kész.
Mindenkinek.
Be kell vallanom, kicsit kínos, hogy ilyen állapotban láttál.
Ne szégyelld!
Én vagy 500-szor meghallgattam a közös dalunkat.
Már jobban megy az „All of Me”, mint John Legendnek.
Nem is az a dalunk.
De, az volt.
A „Let My Love Open the Door” az.
- Mi? - Igen.
Az utunkról.
Mi?
Telluride-ba.
Emlékszel?
Basszus, tényleg! És totál félreértetted a szöveget.
Nem az én hibám, hogy Pete Townsend nem tud artikulálni.
Az csak az akcentusa.
Logikusabb, hogy a szerelő nyitja ki az ajtót,
minthogy a szerelem.
- De oké, Pete. - Oké, Pete.
- Add magad! - Add magad!
Hogy felejthettem el?
Miért hagytad ott az Esti Pacsirtát?
- A te gyermeked volt. - A mi gyermekünk.
Igen, de neked többet jelentett.
Túl nehéz volt nélküled ott lenni.
Mindent elszúrtam.
Nem.
Nem csak te.
De alaposan összezavartál.
A Pacsirtát választottad, aztán felmondtál.
És még mindig ingatlanozol.
- Utálod azt a melót. - Ja.
Egyszerűen gőzöm sincs, hogyan tovább.
Öreg vagyok ahhoz, hogy ilyen fogalmatlan legyek.
Na jó, először is, nem vagy öreg.
És úgyis rájössz.
Valamire azért rájöttem.
Sokkal fontosabb vagy nekem, mint bármilyen munka.
A kapcsolatunk mindennél fontosabb.
Nem kellett volna szakítanunk hozzá, hogy tudatosuljon bennem.
Mi lenne, ha…
megtanulnánk jobban kommunikálni?
Ügyeljünk a munka és a magánélet egyensúlyára!
És haladjunk lépésről lépésre!
Jó, de…
Csak akkor működhet, ha mindketten igazán akarjuk.
Hayley…
én őszintén akarom.
- Akkor mire várunk még? - Mi?
Feleségül akarok menni hozzád.
Mindig is ezt akartam.
Szóval pancsikolhatunk a gyerekmedencében, vagy fejest ugorhatunk a mély vízbe,
ami kicsivel kockázatosabb,
de ismerjük a vizet, mert már úsztunk benne.
Túl sok volt a medencés példa?
- Egy kicsit. - Bocsi!
- Az esküvővel is csak a baj volt. - Nem kell nagy lagzi.
Tényleg. Menjünk a városházára!
Tudjuk le, és kezdjük el végre élni az életünket!
Oké, de a szüleink sosem bocsátanák meg, ha csak beugranánk a hivatalba.
Ez igaz.
Tudod…
az, hogy hazamentem, sok szempontból jót tett.
Rátaláltam a természetre.
Gyönyörű ez a táj!
- A farmon akarod tartani az esküvőt? - Ne spilázzuk túl!
A Pacsirta intézi a vendéglátást, a kicsik besegítenek,
apa brutál muffint süt.
De egy kis esküvő is sok szervezést igényel.
Hogy fogunk mindent…
Jackie.
- Aha. - A szüleid nem bánnák?
Odáig lesznek érte.
Szeretlek.
Én is szeretlek.
Köszönöm, hogy eljött!
Minden jót!
AURELITA MEGYEI VIDÁMPARK
Helló!
Szia!
Anyukád arra kért, hogy vigyázzak rád.
- Ez annyira égő! - Csak aggódik érted.
Igen, tudom.
De folyton azt érzem, hogy bizonyítanom kell.
Kinek?
Talán csak saját magamnak.
Megértem.
De nekem nem kell bizonyítanod.
Tudod, ugye?
Tényleg?
Igen.
Jól van.
Ms. Howard!
Mondja, mi különbözteti meg önt a többi jelölttől?
Nos, kivételes a munkamorálom és rendkívül jó a szervezőkészségem.
Szabad!
Van egy perced?
Az interjúra készülök.
- Csak nem… - De.
A Juilliardról jött.
Nem merem kinyitni.
- Biztos? - Aha.
- Felvettek? - Felvettek!
- Ez komoly? - Igen!
Mi?
Mi a baj?
Nem biztos, hogy el tudok menni.
Ki kell fizetni a szállást, a kaját, a tandíjat.
Felhívom Richard bácsit.
Van egy csomó hálószobája,
és tuti talál neked munkát, ami fedezi a tandíjat.
- Gondolod? - Persze.
Nincs az isten, hogy ne menj!
- Oké. Köszi! - Jól van.
Ez az!
Na jó.
Jól vagy?
Olyan ideges vagyok.
Te izgulsz?
Nem. Csak úgy kell lovagolnom, mint tegnap.
Szuper leszel!
Ja. Jobban izgat az esti koncert.
Még sosem voltam vásári koncerten.
Nem tudod, miről maradtál le. Ott talizunk?
- Aha. Danny elhoz az interjú után. - Amin brillírozni fogsz.
- Helló! - Szia!
Hali!
Óriáskerék vagy hinta?
Hinta. De mutassak előbb valamit?
- Aha. - Mehet?
Igen.
- Grace! - Tudom! Olyan csini! De várj!
Azta!
Nem öltöztél túl egy egész napos vidámparkozáshoz?
De megyünk a koncertre, és ez a ruha éjjel-nappal pazar,
a gardrób elnyűhetetlen zászlóshajója.
- Indulás, Ms. Carrie Bradshaw! - Jó.
Következik nyolcas számmal Alex Walter,
aki a legutóbb lenyűgözően debütált. Nagy tapsot neki!
Jaj, ne! Micsoda balszerencse!
Úgy tűnik, elszakadt a gyeplő.
Ígéretesen indult a verseny az újonc számára,
de ez bizony csalódás Alex Walternek.
Szép volt, Alex!
Hé, semmi baj!
- Meg akarsz ölni? - Tessék?
Nem ellenőrizted a gyeplőt.
Elszakadt.
Háromszor is megnéztem.
A lovasnak is muszáj ellenőriznie.
Megtettem.
- Akkor tudod, hogy nem volt baja. - Hagyjuk!
Mehetsz, itt a vége. Nincs már rád szükségem.
Nézd csak, itt! Elkopott a bőr.
Fordulás közben szakadt el. De úgysem vallod be, mi?
Sokkal könnyebb rám kenni.
Hát ez gyönyörű olyasvalakitől, aki örökké hárítja a felelősséget.
Tudom, hogy nem tartasz túl sokra,
de azt tudhatnád, hogy sosem ártanék szándékosan a saját öcsémnek.
Nahát, tényleg?
Pontosan ezt csináltad egész életedben.
Te meg miről beszélsz?
A Paige-ügy, mi? Az ezer éve volt!
Ő volt az első barátnőm.
Hogy tehetted?
Nem tudtam, hogy jártok!
Nem adnál egy esélyt adnak, hogy tévedsz, ahelyett, hogy a legrosszabbra gondolsz?
Nem tudtam!
- Nem voltam itthon… - Egész nyáron. Tudom.
Most már Jackie-vel jársz, nem?
- Mit számít ez már? - Itt sokkal többről van szó, te is tudod.
Hogy te mindent olyan könnyen elintézel.
Hogy ha valami jó történik velem, tönkre akarod tenni.
Szépen beszambázol, és mindent meghódítasz,
tekintet nélkül az áldozatokra.
Egész életemben a te árnyékodban éltem.
Tudod, milyen nehéz ez nekem?
Mindenki körüludvarol. Te vagy az álompasi.
Mindenki a futballsztárral akar bratyizni. A suli legmenőbb diákjával.
Még a barátnőm is rohan segíteni,
amikor seggrészegen szétcseszed anya estéjét.
Megbántam azt az estét, oké?
Minden percét bánom.
El sem tudod képzelni, mennyire, de…
tudod te, milyen nekem a te árnyékodban élni?
- Az én árnyékomban? - Igen!
A te árnyékodban.
Te vagy a tökéletes Alex Walter,
aki kedves, intelligens és megbízható.
Anyu és apu szeme fénye.
Tudod, hányszor kívántam, hogy bár jobban hasonlítanék rád?
Nézz már rám, ember!
A jegyeim a béka segge alatt.
A lábam totálkáros.
Csak a fociban bízhattam.
És most cseszhetem.
Minden esélyem elszállt az ösztöndíjra.
Jól mondtad.
Túl vagyok a csúcson.
- Nem úgy értettem. - De igazad volt.
Szánalmas lúzer vagyok.
A rehabilitáció egy vagyonba került anyáéknak.
De mi értelme?
Egy csődtömeg vagyok, egy kudarc.
- Egy kolonc. - Ne mondd ezt!
Hallod?
Nem vagy csődtömeg.
És nem vagy kudarc.
Kolonc meg végképp nem.
Te Cole Walter vagy.
A bátyám.
És talán néha meg bírnálak fojtani,
de ezen soha semmi sem változtathat.
Tudom, hogy nem hiszel nekem.
De sajnálom.
Én is sajnálom.
Pakoljuk el a cuccot!
Számos tanórán kívüli tevékenységben jeleskedsz.
Vezetői pozíciók is érdekelnek?
Mindenképpen. A harmadik évre ezt céloztam meg.
Nem csodálom.
Apád kiváló vezető volt.
Ismerte az apámat?
Érintőlegesen.
Az első évben pár szobával arrébb lakott tőlem.
Hűha!
Olvastam a balesetről.
Őszinte részvétem, Jackie!
Köszönöm!
Egy rendhagyó kérdéssel zárnám a beszélgetést.
A játék kedvéért.
Hogy írnád le az arany színét egy vak embernek?
Jackie?
Elnézést! Mi is volt a kérdés?
Hogy írnád le az arany színét egy látássérült embernek?
Hát…
Nem tudom.
Mindjárt hozom a többi cuccot.
Hagyd! Majd én.
Csak nem véget ért a Nagy Walterháború?
Ja, úgy tűnik.
Nem faggatlak, de örülök, hogy kibékültetek.
Ja.
Jókora peched volt.
Ja, pechem volt.
Nem így tervezted, de megőrizted a hidegvéred.
És a lovad érdekeit nézted.
Büszke vagyok rád.
Kösz, apa!
Na, figyelj! Amíg te lovagoltál,
bemutatkozott egy fickó az Egyetemi Lovasszövetségtől.
Beszélne veled.
- De be sem fejeztem. - Nem számít.
Ők a tehetséget nézik.
Szép volt!
Tökéletes!
- Köszönjük! - Köszönöm szépen!
Éhen halok!
- Ma még alig ettem. - Nekem nincs étvágyam.
Megbeszéltük Londont.
Ha lehet így mondani.
Elmegy.
Olyan nyugodtan adta elő,
mintha eldobható lennék, tudod?
Mintha úgyis találna valaki mást, nem nagy ügy.
Tudod, hogy ez nem igaz. Nem vagy eldobható.
Egy kis öröm az ürömben.
Legalább sírhatunk egymás vállán, mi?
Éljenek a szinglik!
Ja, szóval az az igazság…
hogy tegnap találkoztam Will-lel.
Kínos volt?
Ja, maximálisan.
Eleinte.
De aztán valahogy…
rájöttünk, mennyire szenvedünk egymás nélkül,
és hogy összeházasodunk.
Dolgozunk a kommunikáción, és ő sem fog folyton a munkára gondolni.
Értem. Rendelhetnénk italt?
Azonnal belevágunk.
A szülei megengedték, hogy a farmon tartsuk, méghozzá hamarosan.
- Nem semmi! - Bizony.
Hol az a pincér?
- Helló! - Helló!
Kérhetnénk egy üveg pezsgőt?
- Hogyne! - Egy üveggel?
Még szép!
Meg kell terveznünk a lánybúcsút.
Erre, New York!
Hol van Danny? Elvileg ő…
Vinne haza. Tudom.
Benny befogta esti mesét olvasni, szóval velem kell beérned.
Nem szólsz semmit a verdámhoz?
Alexszel talizom a vásáron.
Egy évbe tellett felújítani a motort.
De végre működik.
- Este koncertre megyünk. - Igen, tudom.
Pontosan oda viszlek.
Alex tud róla?
Nyugi! Tud róla.
Jót dumáltunk ma.
Miről?
Mindenről.
Hölgyem!
Láttalak lovagolni.
Igazi tehetség vagy.
Köszönöm!
- Máshol is elindultál már? - Még nem, de szeretnék.
Az utóbbi időben emelkedett az ösztöndíj,
mi pedig vadászunk a tehetséges lovasokra.
Nem csak az adrenalinfüggőkre.
- Érdekelne? - Mármint egyetemi ösztöndíj?
Igen, érdekelne minket.
Oké, talán lenne egy szabad hely a nyári edzőtáborban.
- Jó, köszönöm! - Kösz, Chet!
Készen állsz eltölteni egy nyarat Montanában?
- Egy egész nyarat? - Aha.
Dögunalom lesz az út, ha végig némán kuksolunk, szóval…
Oké. Hogy ment a verseny Alexnek?
- Katasztrofálisan. - Miért?
Mi történt?
Kiesett.
De nincs gáz, mert…
Tudod, mit? Majd ő elmondja.
Jaj, ne!
Ne!
Basszus!
- Meg tudod javítani? - Nincs itt a szerszámosládám.
Azért indultam, mikor Alex befogott.
Értem. Szóval az én hibám. Most bánod igazán, hogy ide költöztem.
Akkor nem robbansz le velem a semmi közepén.
Hívom Willt, hogy jöjjön értünk.
- Nem hinném, hogy felülök rá. - Tuti alattunk esne szét.
Vagy kétszáz éves. Helló!
Ez meg mi, Olivia?
Hát, te mondtad, hogy egy ingyenlatténél több kell.
- Értem. - Mindenkinek jár egy második esély.
- Erre! - Ki kérdezett?
Szerettem volna megmagyarázni.
Már megtetted.
Tudhattam volna, hogy ezzel megbántalak…
de nem gondoltam bele, mert…
nem is akartam.
Az, hogy Cole figyelemre méltatott, olyan volt, mint egy drog.
Tudtam, hogy árt nekem, de olyan jó érzés volt.
Menőnek érezhettem magam,
népszerűnek, akárminek…
egy pillanatig.
És nem bírtam megállni.
Harmadik óta barátok vagyunk, Erin. Nem hiányoznak a szép pillanatok?
Elhomályosítják a hátba szúrós, pasilenyúlós pillanatok.
Hé! Emlékszel, milyen rossz volt a kaja az ottalvós táborban?
Kiszöktünk, és átsétáltunk egy McDrive-on, te meg kificamítottad a bokád?
Vagy a saját készítésű M&M'ses halloweeni jelmezünkre?
Emlékszel?
Te mogyorós voltál, én meg sima.
Igen.
Nagyon sajnálom!
Kérlek, bocsáss meg!
Úgy hiányzik a legjobb a barátnőm!
Tudom, hogy Cole más lányokkal is kavart, szóval nincs…
Nincs jogom téged hibáztatni.
Hát, talán egy kicsit igen.
De nem örökké.
Ugye többé egy srác sem állhat közénk?
Megígérem.
Feltűnt, hogy csak kajás emlékeid vannak?
Baromi éhes vagyok!
Kiálltam a sorból, hogy felüljek melléd.
- Akkor kajáljunk valamit! - Oké.
Megkívántam azt a csavart chipses izét.
- Pálcára tűzdelve. - Tornádókrumpli?
- Szia! - Szia!
Sajnálom, hogy nem alakult jól a verseny.
Igazából lehet, hogy edzőtáborba megyek a nyáron.
Csak lehet?
Itt kéne hagynom Jackie-t, úgyhogy előbb meg kell beszélnünk.
Azt kell tenned, ami neked jó, Alex.
Tudom.
Nem jöttök? Mindjárt kezdődik.
De.
Gyere!
Alex!
Én itt várok.
- Jackie minden percben itt lehet. - Oké.
Gyere!
Köszi!
Úgy felforrósodott a motor, hogy még most is meleg.
Kipróbálhatnád.
Hátha úgy nem fogsz megfagyni.
Megvagyok.
Ahogy érzed.
Jó, hogy Will és Haley kibékültek!
És itt tartják az esküvőt.
Csodálatos!
Emlékszel, amikor ide költöztünk?
Úgy rémlik,
nem rajongtál érte, hogy a szüleimmel élj.
Hát, saját otthonra vágytam.
Pedig ott az otthon, ahol együtt lehetünk.
És ennek már 20 éve.
Igazi hullámvasút volt.
Ezt senki sem veheti el tőlünk.
Mindent megtettél ezért a farmért.
Büszke lehetsz magadra.
Tényleg remek ajánlatot kaptunk.
Szerintem fogadjuk el!
- Csak egy kicsit! - Jézusom!
Paige!
Beszélj vele!
Menj már!
Szia, Alex!
Köszi!
Szia!
Megértem, ha rosszul vagy tőlem.
- Teljesen… - Nem így van.
Azt csinálsz, amit akarsz.
Talán nem vagyok Cole Walter, de attól még vagyok valaki.
Valaki, aki nagyon kedvelt téged.
És te eldobtad.
Tudom.
De végül minden jóra fordult.
Hát szia!
Szia!
Tényleg melegebb ott?
Próbáld ki!
Will nemsokára itt lesz.
Hogy ment az interjú?
Szörnyen.
Kifogott rajtam az utolsó kérdés.
Még Jackie Howardot is zavarba lehet hozni?
Azt kérdezték, hogyan írnám le az arany színét egy vak embernek.
És mit mondtál?
Semmit.
Egyszerűen leblokkoltam.
De mondhattam volna,
hogy olyan, mint a meleg méz íze.
Vagy…
mint Nina Simone hangja, mikor az „I put a spell on you”-t énekli.
Vagy hogy olyasmi,
mint a nap melege az arcodon.
De egyik sem jutott eszembe, mert valami egész másra gondoltam.
És elterelte a figyelmemet.
Utálom, ha ez történik velem.
Én magamat, hogy azt mondtam, bár ne jöttél volna ide.
Azt mondtad, nem emlékszel rá.
Otthagytál, mielőtt végigmondhattam volna.
Figyelj!
Alexszel azelőtt is gáz volt a viszonyunk, hogy ide költöztél.
Érted? És próbáltam helyrehozni.
Aztán felbukkantál, és esély sem maradt rá.
De nem azt mondtad, hogy sikerült megbeszélnetek?
De, végre valahára.
De ettől még nem oldódott meg minden.
Nem fogom újra összetörni az öcsém szívét, de…
nem tudok nem vágyni rád.
Mi a baj vele?
Csúszik a vezérműszíj. El kell vontatni.
- Szia! - Szia!
Otthagytad a koncertet?
Aha. Nem volt nagy szám.
Minden oké?
Igen.
Figyi, Jackie!
Elfér egy kis esküvőszervezés az önéletrajzodba?
Mi van?
- Belevágunk. - Mi van?
Ja.
Úristen!
- Gratulálok, Will! - Nahát, végre!
Igen!
Imádom az esküvőket.
A feliratot fordította: Tóth Márton