Den här blir så söt på dig. Här, prova.
-Jag vill inte gå. -Du måste!
Marknaden är en del av din assimilering i Silver Falls.
Du måste se rätt ut.
Alex lär inte bry sig om jag ser "country" ut eller inte.
Han har nog annat att tänka på.
-Som? -Som tävlingen.
Och varför han fortfarande är arg på mig.
Är han fortfarande arg sen prismiddagen?
-Det var ju evigheter sen. -Och på grund av Cole, som är så hemsk.
-Folk säger hemska saker när de är fulla. -Nej, de är ärliga.
Och Cole sa att han önskar att jag inte hade flyttat hit.
Ja…det är kanske som när pojkar drar flickor i håret: De gillar en.
Fast den tanken gillar jag inte. Och jag är hur som helst med Alex.
I alla fall tror jag det.
-Du måste prata med honom. -Jag har försökt.
Försök igen.
Okej, jag har en idé: De här lär passa dig.
Prova dem!
De funkar nog inte på mig. Du kanske kan ha dem?
Marknaden är den enda gången på året jag får vara ute sent,
så mina klädval är megaviktiga.
Jaha…
…vad sägs om…
…den här?
Det var Lucys. Hon skulle gilla att du hade den.
Gud, är du säker?
Tack.
Okej, jag tar den om du tar den här.
Hej, mamma.
-Hej, gubben. Har du tagit medicinen? -Du behöver inte fråga varje dag.
Jag vet, det är bara… Du har rätt, förlåt!
Vi sticker till marknaden.
Hej, dr Walter. Hejdå, dr Walter.
Du ska ju kalla mig Katherine.
Visst, dr Katherine.
-Har du laddat mobilen? -Ja.
Bra. Tack för att du tar hand om honom.
-Mamma! -Förlåt.
Tack.
Älskling…han klarar sig.
Det här kom idag.
-Neurologer tjänar bra. -Och det var för ynka 20 minuter.
Jag måste nog ringa Matos vän.
Byggherren. Bara för att se vad han säger.
Kalium är avgörande för att nå bästa idrottsresultat.
I alla fall enligt min kemibok.
Inte hungrig.
Jo, du…jag vill att du ska veta att det jag gjorde på prisutdelningen var
för din mamma, inte för Cole.
Jag ville inte att hennes kväll skulle förstöras, det var bara det.
-Så du valde inte Cole före mig? -Nej, jag svär. Jag valde er mamma.
Men det är inte bara det.
Du sa inte att extraarbetet var till honom, du lät mig tro att det var ditt.
Choudhry bad mig att ge det till honom. Vad skulle jag göra?
-Du kunde bara ha sagt som det var. -Kunde jag det?
Du och Cole bara bråkar, jag bara…
Jag ville inte att du skulle tro nåt.
Är jag ett sånt arsel att du inte kan prata med mig?
Jag hade inte tänkt säga nåt…
Det är bara… Det är så jobbigt att stå mitt i det här mellan er två.
-Du måste komma över det. -Det är inte så enkelt.
Varför inte?
Okej, men i alla fall…
…så är jag här, och jag väljer dig.
REKOMMENDERAD FÖRSÄNDELSE WILL WALTER
Hallå.
Grötomslag på benen i morse, elektrolyter i fodret: Han är redo.
-Hade han transportskydd på vägen hit? -Det kan vara din första rodeo…
Det här funkar inte, du tar det inte på allvar.
Jag har gjort allt på din lista, och lite till. Vad sägs om ett "tack"?
Och han hade transportskydd.
Det förklarar gödselstanken.
Jösses, Calamity Jane har visst sporrarna på i dag?
Men den var fin.
Cole…sluta!
Okej…vad är det den här gången?
Som om du inte vet.
Det du sa till mig?
På din mammas prismiddag.
Jag minns inte mycket av den.
Den ursäkten använder alla, men jag köper det inte.
Fylla är inte frikort till att bli en lort.
Härnäst har vi nummer åtta: Alex Walter!
-Hej. -Han är i vardagsrummet.
Hallå.
Hej.
Ledsen. Du vet hur jag gråter åt sorgliga filmer.
Dr Strangelove?
Tänk att den var en sån snyftfilm?
Vad gör du här?
Jag tänkte bara lämna post till dig. Jag var i krokarna, så…
-Ända här ute? -För en promenad.
Skulle du vilja…
Alltså, om…
Förlåt, skulle du vilja följa med? Vi bör väl hur som helst prata om hyran.
Ja. Jo, lite frisk luft vore bra.
Jo.
-Jag ska bara byta om. -Okej.
Det där var ju helt otroligt! Jag höll nog andan hela tiden.
-Jag också. -Allvarligt?
Ja, jag ville inte bli för långsam och är inte van vid att ha åskådare.
Det märktes inte alls, du såg proffsig ut.
Och jag har också haft en bra dag.
Jag ska på intervju för sommarjobb hos en Princeton-alumn.
-Fantastiskt. -Jobbet är i Lockwood.
Men de har kontor i Denver, Chicago, New York och Houston.
Men intervjun är i morgon, när du tävlar.
Inga problem. Jag vet hur mycket Princeton betyder för dig.
Jag är stolt över dig.
-Jag orkar inte skriva en mening till. -Samma här. Ska vi ge oss?
-Kan vi ta en maratonsittning i morgon? -Jag vill få det klart före konserten.
Ska ni på konserten? Det kommer att bli så bra.
Din favvis. Trippellatte med extra vanilj och honung.
Hej, Olivia. Vi skulle just gå.
Erin.
Snälla, fem minuter. Hatar du mig efter det ska jag låta dig vara.
Jag har försökt allt, vad ska jag göra?
Ett ord, Olivia: Tjejkoden. Ligg inte med din bästa väns kille.
Det krävs mycket mer än en latte för att laga det du sabbat.
-Det var mycket mer än ett ord. -Jag suger hellre på matte än tjejkod.
-Min tur! -Hallå, allvarligt?
Den verkar hållas ihop av maskeringstejp och rostig skruv.
-Jag klarar mig. -Nathan!
Vadå?
Så, jag är klar.
-Gud, hur gick det? Slog du i huvudet? -Nej. Det gick bra.
-Det var farligt. -Varför?
-För att jag har epilepsi? -Nej, det är farligt.
För alla.
Jag skäms faktiskt lite över att du såg mig så där.
Gör inte det. Jag har lyssnat på vår låt typ 500 gånger.
Jag sjunger "All of Me" bättre än Jon Legend nu.
-Det är inte vår låt. -Jo, det var det.
"Let My Love Open the Door" är vår låt. Jo, från vår resa.
-Va? -Till Telluride. Kommer du ihåg?
Ja, och du trodde att texten var "Let Marlo open the door".
Okej, det är inte mitt fel att Pete Townsend mumlar.
Det är uttalet.
Det är mer logiskt att Marlo öppnar dörren än att kärleken gör det.
-Men okej, Pete. -Okej, Pete.
-Gör din grej. -Gör din grej!
Otroligt att jag glömde det.
Varför slutade du med Lark After Dark? Det var din älskling.
-Det var vår älskling. -Jo, men du älskade den mer.
Det var för svårt att vara där utan dig.
-Jag klantade till alltihop. -Nej. Det var inte bara du.
Men jag fattar inte. Du satte Lark före mig, men sen slutade du?
Och du fortsätter som mäklare.
-Trots att du hatar det. -Ja.
Jag har ingen aning om vad jag ska göra.
-Jag är för gammal för att vara så vilsen! -För det första är du inte gammal.
Och du kommer på nåt.
En sak har jag kommit på.
Du betyder mer för mig än nåt jobb nånsin kan göra.
Vi betyder mer än ett jobb.
Det borde jag ha fattat utan att vi gjort slut.
Vi kanske…kan bli bättre på att kommunicera?
Hålla en enkel balans på arbetslivet?
Och ta en dag i taget?
Okej, men…ska det funka måste vi båda verkligen vilja det.
Hayley…jag vill det verkligen.
-Vad väntar vi på, då? -Va?
Jag vill gifta mig med dig. Jag har alltid velat gifta mig med dig.
Så, ja, vi kan tassa fram i barnbassängen eller göra kanonkula i den djupa änden.
Det är ju riskabelt, men vi kan ju vattnet för vi har simmat i det.
-Drog jag iväg med bassängmetaforen? -Lite.
-Men bröllopet var en del av problemet. -Glöm det påkostade. Rådhuset blir bra.
Jag vill få det gjort och komma igång med vårt liv.
Okej, men våra mammor skulle aldrig förlåta oss om vi gick till rådhuset.
Sant.
Men…
Det har varit rätt bra att komma tillbaka hem.
Återknyta till landskapet och så. Det är vackert där ute.
Vadå, ska vi gifta oss på ranchen?
Ett enkelt bröllop, Lark tar cateringen. Ungarna hjälper till, pappa gör cupcakes.
Men ett litet bröllop är fortfarande mycket att organisera. Hur ska vi…
-Jackie! -Japp.
-Är det okej med dina föräldrar? -De lär bli eld och lågor.
Jag älskar dig.
Och jag dig.
Tack för att du kom.
Ha det.
NÖJESPARK
Hej.
Din mamma bad mig att ta hand om dig.
-Det är så pinsamt. -Hon bryr sig om dig.
Jag vet. Men det känns som om jag måste visa att jag klarar saker.
-För vem? -Kanske för mig själv.
Jag fattar. Men du behöver inte bevisa nåt för mig. Det vet du väl?
Säkert?
Säkert.
Okej.
Fröken Howard: Vad gör er särskilt lämpad för vårt prestigefyllda företag?
Ja, jag har en stark arbetsmoral och är extremt välorganiserad.
Kom in.
-Hej, är du upptagen? -Jag övar bara för intervjun.
Är det…?
Japp. Det är från Juilliard.
Jag törs inte öppna det.
-Är du säker? -Ja.
-Kom jag in? -Du kom in!
-Kom jag in? -Ja, du kom in!
Va?
Vad är det?
Alltså…jag tror inte att jag kan.
Jag behöver nånstans att bo, och så är det skolavgiften.
Jag ringer morbror Richard. Han har fler rum än han behöver,
och kan säkert ordna ett jobb som täcker avgiften.
-Allvarligt? -Absolut! Du låter ju inte bli att åka!
-Okej. Tack. -Javisst.
Ja!
Jaha…
-Hur är det? -Jag är jättenervös.
-Är du nervös? -Nej, det är bara att rida som i går.
-Det fixar du! -Jag ser fram emot konserten i kväll.
-Min första konsert på en marknad. -Du har missat nåt. Ses vi där?
-Ja, Danny hämtar mig efter intervjun. -När du fixat den.
-Hej! -Åh, hej.
Pariserhjulet eller gungorna först?
Gungorna, men vill du se nåt först?
-Okej. -Okej, är du beredd?
-Grace! -Jag vet, visst är den fin? Men vänta.
Oj, okej! Du är absolut inte för finklädd för tivoliattraktioner.
Men sen är det konsert, och det perfekta plagget funkar såväl dag som natt.
-Okej, Carrie Bradshaw. Kom. -Framåt!
Härnäst kommer Alex Walter, nummer åtta, som imponerade i debuten!
Ge honom en stor applåd!
Åh, nej, vilken katastrof. Tygeln gick visst av.
Nykomlingen hade en så lovande start tidigare i tävlingen.
Nu lär Alex Walter vara rejält besviken.
Bra jobbat, Alex!
Såja, såja. Det är okej.
-Försöker du döda mig? -Va?
Du dubbelkollade inte tygeln.
Den brast.
Jag kollade den tre gånger.
-Ryttaren har också ett ansvar att kolla. -Det gjorde jag.
-Då vet du att den var okej. -Skit samma.
Du kan gå. Jag är ute, så jag behöver inte din hjälp.
Kolla här, lädret är slitet.
Den brast säkert i svängen, men det lär du inte erkänna. Du kan ju skylla på mig.
Och det ska man höra från killen som undviker allt ansvar.
Jag vet att du inte tror mig om mycket, men jag hoppades att du inte skulle tro
att jag skulle skada min bror.
Allvarligt? Det är ju precis vad du har gjort i hela mitt liv!
Vad snackar du om?
Paige? Det var ju evigheter sen.
Hon var min första flickvän. Hur kunde du?
Jag visste inte att ni var ihop! Tänk om du hellre kunde fria än fälla mig?
Och inte alltid tro det värsta.
-Jag visste inte! Jag var borta… -Hela sommaren! Jag vet! Jag vet.
Du är väl ihop med Jackie nu, så vad spelar det för roll?
Det handlar om så mycket mer än Paige, och det vet du.
Om hur allt är så enkelt för dig.
Om att så fort det händer mig nåt bra, så sabbar du det.
Om hur du bara valsar in och hissar din flagga utan att tänka på följderna.
Jag har levt hela mitt liv i din skugga. Vet du hur svårt det är?
Du får all uppmärksamhet. Du är den charmige.
Alla vill hänga med football-stjärnan. Skolans mest populäre kille.
Min tjej lämnar mig när du, ditt pucko, supit dig full och sabbar mammas kväll.
Jag ångrar den kvällen, okej? Hela den kvällen.
Du anar inte hur mycket, men…du anar inte hur det är för mig att leva i din skugga.
-Min skugga? -Ja! Din skugga.
Den perfekte Alex Walter, så smart och snäll och pålitlig.
Ingen gör mamma och pappa stoltare.
Vet du hur ofta jag önskat att jag var mer som du?
Kolla på mig!
Betygen sjunker.
Benet är totalpaj.
Football var min chans.
Borta.
Det blir inget stipendium för mig.
Som du sa: Jag peakade andra året.
-Det menade jag inte. -Okej, men du hade rätt.
Jag är värdelös. Min rehabilitering kostade mamma och pappa en förmögenhet.
Till vilken nytta?
Jag är bara misslyckad och en besvikelse.
-En börda. -Säg inte så.
Fattar du?
Du är inte misslyckad. Du är inte en besvikelse.
Och du är inte en börda!
Du är Cole Walter, och du är min bror.
Och fast jag vill döda dig ibland kan ingenting förändra det.
Jag vet att du inte kommer att tro mig.
Men jag är ledsen.
Jag också.
Nu plockar vi ihop.
Du har utmärkt dig i en mängd extraämnen.
Är du intresserad av ledarpositioner också?
Absolut, och det tänker jag uppnå under mitt tredje år.
Det förvånar mig inte. Din pappa var en utmärkt ledare.
Kände ni min pappa?
Inte väl, men vi bodde i samma korridor första året på Princeton.
Åh, Gud.
Jag läste om olyckan.
Jag beklagar verkligen din förlust.
Tack.
Jag skulle vilja avsluta med en sista och ovanlig fråga för skojs skull.
Hur skulle du förklara färgen "guld" för en blind person?
Jackie?
Förlåt mig. Hur löd frågan?
Hur skulle du förklara färgen "guld" för en synskadad?
Jag…
Jag vet inte.
-Jag tar resten av grejerna. -Nej, jag fixar det.
Är Walterska världskriget över?
Det är väl det.
-Jag ska inte fråga. Bra att ni löste det. -Jo.
-Jobbigt läge där ute. -Ja, jobbigt läge.
Du, det gick inte som du hade tänkt, men du behöll lugnet.
Och du gjorde det rätta för din häst. Jag är stolt över dig.
Tack, pappa.
När du ridit kom en från Intercollegiate Riding Association fram till mig.
-Han vill träffa dig. -Men jag åkte ur.
Spela roll. De ser potentialen.
Bra jobbat.
Ja. Perfekt.
-Tack. -Tack så mycket.
Jag är utsvulten!
-Jag har knappt ätit i dag. -Jag är nog inte hungrig.
Vi tog London-samtalet. Om man kan kalla det ett samtal.
Han åker.
Han sa det så lugnt, som om… Som om jag var umbärlig.
Som om han bara kunde leta upp nån annan när han landat.
Så är det ju inte. Du är inte umbärlig.
Men du, guldkanten är att vi kan gråta i våra drinkar tillsammans, visst?
Uppbrottskompisar?
Ja, fast…
Jag…träffade Will i går.
-Var det konstigt? -Ja, 100 %.
Först.
Men sen insåg vi liksom, ja, hur dåligt vi mådde utan varandra.
Och att vi vill gifta oss.
Oj.
Vi ska jobba på att kommunicera bättre och han ska inte fastna så mycket i jobb.
Jaha. Kan vi få beställa här?
Vi vill göra det nu, och hans föräldrar sa att vi kan göra det på ranchen. Snart.
-Herregud. -Jag vet.
Var är servitrisen?
Hej! Kan vi få en flaska champagne?
-En flaska? -Ja, en flaska.
Vi har en möhippa att planera.
Här borta, New York!
Var är Danny? Han skulle…
Hämta dig, jag vet. Benny ville att han skulle läsa godnattsagan, så du fick mig.
-Tänker du inte säga nåt om bilen? -Jag ska träffa Alex på marknaden.
Det tog mig nästan ett år att bygga om motorn. Nu går den.
-Vi ska på konserten i kväll. -Ja, jag vet.
-Så det är dit jag skjutsar dig. -Jaså? Vet Alex om det?
Slappna av, han vet. Vi snackade i dag.
-Om? -Om allt.
Fröken.
-Jag såg dig rida, Alex. Du har talang. -Tack.
-Rider du annat också? -Inte än, men jag vill.
Vi har ökat antalet stipendier och söker ungdomar med talang.
-Inte bara adrenalin-knarkare. Vad sägs? -College-stipendium?
Ja, vi är intresserade.
Jag kanske kan få in dig på träningsläger i sommar.
-Ja, tack. -Tack, Chet.
-Är du redo för en sommar i Montana? -Hela sommaren?
Det blir en rätt trist åktur om ingen av oss säger nåt, så…
-Visst. Hur gick Alex tävling? -En katastrof.
-Vad hände? -Han åkte ut.
Det är okej, för han…
Nej, han vill berätta det själv.
Nej…
Nej, nej…
Jösses.
-Kan du fixa det? -Jag har inte verktygslådan här.
-Jag skulle hämta den, men fick hämta dig. -Jaha, så det är mitt fel.
Du önskar säkert att jag inte hade kommit hit. Då hade du inte stått här med mig.
Jag ber Will att hämta oss.
-Jag törs nog inte åka. -Den lär braka när vi är på.
Den är från 1800-talet. Hej!
Vafan, Olivia?
Ja, som du sa: Det krävs mer än gratis kaffe.
Jag fattar. Alla förtjänar en andra chans.
Vem frågade dig?
-Jag ville få en chans att förklara mig. -Det har du gjort.
Jag borde ha fattat att det skulle såra dig, men insåg det inte eftersom…
För att jag inte ville. Att Cole såg mig var som en drog.
Det var fel, men kändes så bra.
Jag fick låtsas att jag var cool.
Populär eller nåt. Ett tag. Och det var det svårt att tacka nej till.
Vi har varit vänner sen i trean, Erin. Saknar du inte det roliga?
Inte sen jag fick en kniv i ryggen när nån snodde min pojkvän.
Minns du när maten var så hemsk på kollo
att vi smög ut och gick till McDonalds och du stukade foten?
Eller året vi gjorde M&M-dräkter till Halloween? Minns du?
-Du var jordnötssmak och jag vanlig. -Ja.
Jag är hemskt ledsen. Snälla förlåt mig.
Jag saknar verkligen min bästa vän.
Jag visste att Cole var med andra, så jag…
-Jag har inte rätt att skylla på dig. -Kanske lite.
Inte för alltid.
-Lova att killar inte kommer emellan oss? -Jag lovar.
Tänkte du på att alla minnen var om mat?
Jag är utsvulten! Jag lämnade kön för att komma med här.
Okej, vi går och äter nåt. Jag vill ha de där tvinnade potatisgrejerna.
-Tornadopotatis? -Ja!
-Hallå. -Hej.
-Beklagar att det inte gick så bra. -Jag kan få åka på träningsläger i sommar.
"Kan få"?
Då lämnar jag ju Jackie hela sommaren, så jag måste prata med henne först.
Du borde göra vad du vill göra.
Jag vet.
Kommer ni? Det börjar snart.
Japp.
Kom.
Alex?
Jag väntar här. Jackie kommer snart.
Okej. Kom.
Tack.
Motorn överhettades, huven är fortfarande varm.
Kom och testa. Minska risken att frysa ihjäl.
Det går bra.
Som du vill.
Skönt att Will och Hayley löste allt. Och att vi får ett bröllop här.
Otroligt.
Minns du när vi flyttade in här?
Vad jag minns gladde du dig inte åt att flytta in hos mina föräldrar.
Jag ville att vi skulle ha ett eget hem.
Det visade sig att vårt hem är där vi är.
Det var 20 år sen.
Vilken berg- och dalbana.
Det kan man inte ta ifrån oss.
Du har gjort allt för att rädda ranchen.
Du borde vara stolt.
Han kom med ett bra bud.
Vi måste nog ta det.
-Ja, lite grann. -Oj, jösses.
Paige?
Prata med honom. Gå nu.
Hej, Alex.
Tack.
Hej.
-Jag kan fatta om du hatar mig. -Det gör jag inte.
Du får ju göra som du vill.
Jag är kanske inte Cole Walter, men jag är nån.
Nån som gillade dig, mycket.
Din förlust.
Jag vet.
Det blev bra till slut.
Vi ses.
Ses.
-Är det varmare? -Kolla själv.
Will bör komma snart.
Hur gick intervjun?
Dåligt.
-Jag missade den sista frågan. -Kan Jackie Howard verkligen missa nåt?
Hon frågade hur jag skulle förklara färgen "guld" för en blind.
Vad sa du?
Ingenting. Det blev helt tomt i huvudet.
Men jag borde ha sagt att det ser ut som varm honung smakar.
Eller att det låter som Nina Simones röst när hon sjunger "I Put A Spell On You".
Eller att den känns som när solen skiner i ansiktet.
Men jag kunde inte säga nåt av det, för jag tänkte på nåt annat.
Jag var distraherad.
Och jag hatar distraktioner.
Jag hatar att du tror att jag vill slippa dig.
-Du sa att du inte kom ihåg. -Du gick innan jag hann prata klart.
Så här…
Det har skavt mellan mig och Alex sen långt innan du kom.
Och jag försökte fixa det.
Sen dök du upp och gjorde det omöjligt.
Men sa du inte att ni redde ut det?
Jo. Till sist.
Men det är fortfarande snårigt.
Jag ska inte krossa min brors hjärta igen, men…
Jag vill ju ha dig.
Vad är det för fel?
Kamkedjan. Du får bogsera.
-Hej. -Hej.
-Lämnade du konserten? -Ja, den var inget vidare.
Är allt okej?
Japp.
Du, Jackie. Vad sägs om att lägga "bröllopsplanerare" till ditt CV?
Va?
-Så är det. -Va?
Japp.
Herregud!
-Gratulerar, Will. -Oj, äntligen!
Ja!
Jag älskar bröllop.
Undertexter: Henrik Brandendorff