‫איך הולך?‬
‫טוב, אני חושב שזו הבלילה הכי טובה‬ ‫שיצאה לי בחיים.‬
‫רוצה לטעום?‬
‫בלילת קאפקייק? כן, אני רוצה לטעום.‬
‫בסדר. תהיי כנה.‬
‫ואו.‬
‫זה לימון?‬
‫את זה קל לזהות. מה עוד יש שם?‬
‫לבנדר?‬
‫מרשים. הבנים נוראים בזה.‬
‫זה מעולה, ג'ורג'.‬
‫תודה.‬
‫אין סיכוי שנהיה מוכנים לחתונה מחר.‬
‫קת'רין, יהיה בסדר.‬
‫את חושבת?‬
‫כן, הכול בשליטה.‬
‫מישהו מכם יכול להזכיר לי‬ ‫למה הסכמתי לקיים אותה כאן?‬
‫כי הבן שלנו ביקש.‬ ‫-כן, אני זוכרת את זה.‬
‫וכי ג'קי אמרה שהיא תארגן את זה.‬
‫כן, ועל כך אהיה אסירת תודה לנצח.‬
‫אל תדאגי, ארגון זה הקטע שלי.‬
‫בסדר.‬
‫היי, את!‬
‫בואי לדבר איתי. לא ראיתי אותך כל השבוע.‬
‫בסדר, אבל רק לרגע.‬
‫יש לי המון מה לעשות.‬
‫אני צריכה לקשט,‬
‫לבדוק את סידורי הפרחים, להתקשר לבית הדפוס.‬
‫כולם סומכים עליי.‬
‫את מתה על זה.‬
‫לגמרי.‬
‫איך הולך?‬
‫זה בסדר.‬
‫אני אתגעגע אלייך.‬ ‫-זה רק לכמה שבועות.‬
‫ואת תעשי את ההתמחות בכל מקרה.‬
‫עוד לא קיבלתי תשובה.‬
‫את יודעת שהיית מעולה.‬
‫אולי. או שאולי בזמן שלא תהיה כאן,‬ ‫אני פשוט אישאר פה ואלמד.‬
‫כן, יהיה בסדר.‬
‫אנחנו נהיה בסדר גמור.‬
‫ברור.‬ ‫-ברור.‬
‫אוקיי. טוב, כדאי שאמשיך.‬
‫טוב, נראה שזה הסתדר.‬
‫- חיי עם משפחת וולטר -‬
‫אנחנו לא צריכים לדבר על זה עכשיו.‬
‫זה בסדר. זה מסיח את דעתי מדברים אחרים.‬
‫לחוץ?‬ ‫-לא.‬
‫טוב, אולי קצת.‬
‫שוב תודה. באמת. זה ממש חשוב לנו‬ ‫שנוכל לערוך את החתונה כאן.‬
‫זה חשוב מאוד גם לנו.‬
‫כן, זה פרק אחרון נהדר למקום הזה.‬
‫בקשר לזה, עברתי על זה,‬
‫וזה נראה נהדר. באמת.‬
‫אבל אתם בטוחים שזה מה שאתם רוצים?‬
‫ברגע שתחתמו, זה נגמר.‬
‫כן. נגמרו לנו האפשרויות, ויל.‬
‫ידעתי שהשנתיים האחרונות היו קשות,‬ ‫אבל לא היה לי מושג שזה נורא עד כדי כך.‬
‫כן. דברים קורים.‬
‫אבא,‬
‫מה אתה תמיד אומר?‬
‫בכל הדרכים יש מהמורות.‬
‫מה שחשוב זה איך מנווטים דרכן.‬
‫לא צריך לחתום על שום דבר עכשיו.‬
‫ולא צריך לספר לילדים. צריך ליהנות מהחתונה.‬
‫כן, נכון.‬
‫נדאג לשאר הדברים אחר כך.‬
‫אני בטוח שהדירה של ריצ'רד תהיה מדליקה.‬
‫כן, אתה תעשה חיים עם ההיפסטרים.‬
‫אני לא חושב שהיפסטרים גרים באפר וסט סייד.‬
‫אתה בסדר?‬
‫בטח.‬
‫כאילו, אתה נוסע לניו יורק.‬
‫אלכס הוזמן למחנה האימונים.‬
‫ויל מתחתן.‬
‫ואני עושה… מה?‬
‫בחייך, גבר.‬
‫מסע הדרכים האמריקאי הגדול.‬ ‫-כן.‬
‫נוסע בכביש המהיר, רוח נושבת בשיער שלך.‬
‫אתה יודע, חי חופשי ורגוע.‬
‫זה נשמע נהדר, בלי אף דאגה,‬
‫חוץ מלהבין מה אעשה בשארית חיי.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫לבית הספר.‬
‫היום שבת.‬
‫אני צריך לעשות משהו.‬
‫היי, אכפת לך אם אצטרף?‬
‫השארתי משהו בלוקר.‬
‫נצא בעוד חמש דקות.‬
‫אני מצטער.‬
‫באמת, טארה.‬
‫לא רציתי לפגוע בך.‬
‫אני לא יודעת מה אתה מצפה שאומר.‬
‫אתה עדיין עוזב, נכון?‬
‫אני מצטער.‬ ‫-לא!‬
‫אל תגיד שאתה מצטער שוב!‬
‫אולי הייתי מצטרפת אליך,‬ ‫אם היית חושב להציע,‬
‫אבל לא הצעת.‬
‫אני מניחה שזו אשמתי.‬
‫ציפיתי ליותר מדי מאיתנו.‬
‫טארה.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫לבית הספר.‬
‫עכשיו? לא.‬ ‫החתונה בעוד ארבע שעות. אתה לא זז מפה.‬
‫אני חייב, זו משימה לשיעור.‬
‫באמת?‬
‫ואו.‬
‫בסדר.‬
‫אל תאחר.‬
‫אני לא אאחר.‬
‫אני מבטיח.‬ ‫-מבטיח?‬
‫מבטיח.‬
‫בסדר.‬
‫אני מתכוונת לזה, קול!‬
‫הבנתי.‬
‫את בסדר?‬
‫בטח, פשוט יש הרבה מה לעשות.‬
‫אני רוצה שהחתונה תהיה מושלמת.‬
‫היא תהיה.‬
‫בכל אופן…‬
‫אתה מתכונן לטיול?‬
‫האמת שאני לוקח את זה למר צ'.‬
‫כתבת את החיבור?‬
‫חשבתי שכדאי לי לנסות לקבל ציון עובר.‬
‫זה ספר טוב, אז…‬
‫טוב, אני צריכה…‬ ‫-כן, נתראה, ניו יורק.‬
‫ויל? לא כדאי שתתארגן?‬
‫ג'קי.‬
‫כשהגעת לכאן,‬
‫מה חשבת על זה?‬
‫זה קל. כל השמיים האלה.‬
‫האמת,‬
‫המקום הזה לא דומה לשום מקום בעולם.‬
‫הוא מיוחד.‬
‫ואני חושבת שאפשר לראות את זה מייד.‬
‫למה?‬
‫אני לא יודעת, ג'ים.‬ ‫חשבתי שסיכמנו שנצטרך שתי קופסאות.‬
‫תוכל להביא את השאר בשעה הקרובה? תודה.‬
‫נהדר. כולכם כאן.‬ ‫-לא לזמן רב.‬
‫היי. מה אתה עושה? אתה לא מקבל פטור.‬ ‫כולנו נגררנו לתוך זה.‬
‫בסדר.‬
‫טוב. אז, ניית'ן,‬ ‫אתה על המוזיקה, והכול מוכן?‬
‫אני דואג לזה.‬
‫ואלכס? אתה מקבל פנים.‬
‫תראה לכולם לאן ללכת‬ ‫ותן להם את התוכניות שלהם.‬
‫ברור.‬
‫קח אותן החוצה כך שיהיו מוכנות‬ ‫כשאנשים יגיעו.‬
‫וג'ים מבית הדפוס יביא עוד קופסה בעוד כשעה.‬
‫שמעתי.‬
‫לי, תשים את הכיסויים על הכיסאות?‬
‫כיסויים?‬ ‫-כן, שמים אותם על הכיסאות.‬
‫למה?‬ ‫-כי הם נראים נחמד.‬
‫הם בחוץ עם המפות. אייזק…‬
‫אל תגידי לי. אני אחראי על המפות, נכון?‬
‫אני לא מבין. למה שמישהו יכסה כיסא?‬
‫- תיכון סילבר פולס -‬
‫שלד של לווייתן תלוי מהתקרה.‬
‫כן, זה יהיה אדיר.‬
‫אני כבר אגיע.‬
‫היי.‬
‫מה את עושה פה?‬
‫אימא שלי ביקשה ממני לארוז כמה דברים שלה.‬
‫כדאי ש…‬ ‫-ארין, חכי.‬
‫אני…‬
‫יודע שחציתי את הגבול עם אוליביה.‬
‫לא הייתי צריך לעשות לך את זה.‬ ‫-זה היה משפיל.‬
‫אבל אני כועסת בעיקר על עצמי‬ ‫כי שיתפתי פעולה עם הפרידות והחזרות.‬
‫אני מניח שלא התייחסתי אלייך טוב‬ ‫כבר הרבה זמן.‬
‫מה קרה, קול?‬
‫הכול היה כל כך טוב בינינו פעם.‬
‫פעם הייתי מישהו אחר.‬
‫אני מנסה לחזור לשם.‬
‫אבל אני מצטער שפגעתי בך.‬
‫קול שתמיד הכרתי לא היה מתנצל. על שום דבר.‬
‫אתה החדש מוצא חן בעיניי.‬
‫קול. מה אתה עושה פה?‬
‫הבאתי לך את זה.‬
‫עדיף מאוחר מאשר לעולם לא.‬
‫מה חשבת על הספר?‬
‫נראה לי שאני מבין‬ ‫למה הוא כעס כל כך כל הזמן.‬
‫הוא הרגיש כאילו הוא חסר אונים,‬ ‫כאילו מתעלמים ממנו.‬
‫היתקליף? כן, אבל הוא עשה דברים נוראים.‬
‫בטח, אבל זה רק החמיר את המצב.‬
‫זה גרם לי לרחם עליו קצת, אתה יודע?‬
‫אני איהנה לקרוא את זה.‬
‫זה אומר שאקבל ציון?‬
‫כן, למה לא.‬
‫אוכל עדיין להירשם ללימודי קיץ?‬
‫כמובן, אבל היו לך תוכניות לקיץ, לא?‬
‫אמריקה לא הולכת לשום מקום.‬
‫אני נתקלת בהרבה מבני וולטר היום.‬
‫כן, קשה לא להיתקל בנו בעיר הזאת.‬
‫כדאי שאלך. אימא שלי מחכה.‬ ‫אבל בהצלחה בג'וליארד.‬
‫תודה.‬
‫קיץ נעים, ארין.‬
‫תודה.‬
‫ואתה יכול לשלוח לי הודעות, אם אתה רוצה,‬
‫לגבי ניו יורק, או מה שלא יהיה.‬
‫היי, ג'קי.‬ ‫-היי.‬
‫לא ידעתי שתעבדי היום.‬ ‫-בארוחת הערב.‬
‫ויל ביקש ממני. איפה את רוצה את זה?‬
‫תוכלי לקחת את זה לאוהל שם?‬
‫בטח.‬ ‫-תודה.‬
‫את נשארת למסיבה?‬
‫כן, למה לא?‬
‫הם מהממים! את יכולה להשאיר אותם כאן? תודה.‬
‫היי, אתם עסוקים?‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫לא.‬
‫תעשו לי טובה?‬ ‫אני צריכה ציפוי על הקאפקייקס האלה.‬
‫בחייך, ג'קי.‬ ‫להיראות טוב לוקח זמן ואני צריך להתארגן.‬
‫זה בשביל ויל. בבקשה?‬
‫אחי, בחייך.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫תודה.‬
‫צריך לשים ציפוי קודם ואז פצפוצים.‬
‫תראה את זה.‬
‫זה מצחיק אותך?‬
‫כן.‬ ‫-מטורף.‬
‫זה מצחיק אותך?‬ ‫-היי!‬
‫היי, תפסיקו!‬
‫אין לנו זמן לזה.‬
‫ג'קי…‬
‫היי, ריצ'רד,‬
‫נהדר שאתה פה. ברוך הבא.‬
‫מזל טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫אפשר לעזור לך עם זה?‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫שכחתי כמה המקום הזה מהמם.‬
‫ג'קי בסביבה?‬
‫כן, היא איפשהו.‬
‫היא במצב קרבי עכשיו, אז לא הייתי מפריע.‬
‫אני בטוח.‬
‫למען האמת, ריצ'רד,‬ ‫יש משהו שאני רוצה לדבר איתך עליו.‬
‫מניע נסתר, בטח.‬
‫מה מטריד אותך?‬
‫אראה לך קודם את היורט שלך‬ ‫כדי שתוכל להתמקם.‬
‫כן, תוביל.‬
‫אנחנו סגורים עכשיו, בבקשה…‬
‫אין מענה.‬
‫אין סיכוי שאמצא חנות פרחים אחרת בזמן.‬
‫מה קורה?‬
‫אלברט אכל את הזר של היילי.‬
‫היא באמת צריכה זר?‬
‫לחתונה?‬
‫כן, לי, היא באמת צריכה זר.‬
‫מה אני אעשה?‬
‫אני אקטוף פרחים בשבילך.‬
‫מאיפה? אילו פרחים?‬ ‫אתה יודע שיש נושא, נכון?‬
‫כן, אני לא אידיוט.‬
‫אבל אם את לא בוטחת בי, בואי איתי.‬
‫כמה זמן זה ייקח?‬
‫חצי שעה לכל היותר.‬
‫כאילו, בסדר, אם יש לך רעיון טוב יותר.‬
‫כדאי שזה יהיה שווה את זה, קול.‬ ‫לי, אתה אחראי כשאני לא כאן.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫וחבר'ה, בבקשה תסיימו את הקאפקייקס, בסדר?‬
‫שמעתם אותה. קדימה, בואו.‬
‫תסיימו את הקאפקייקס!‬ ‫-איזה מתאמץ.‬
‫גם אני צריך?‬ ‫-כן.‬
‫אתה רואה את היורטים האלה?‬ ‫אני חושב על משהו כזה בתור מקום הלינה.‬
‫אני חושב גם על בישול קבוצתי,‬
‫סיורי לילה, הכנת סיידר,‬ ‫רכיבות סוסים מודרכות.‬
‫זה יהיה כמו חוויה כפרית של פעם‬ ‫בשילוב נופש ספא יוקרתי.‬
‫עם קצת תמיכה,‬ ‫אני חושב שנוכל להקים משהו תוך שנה.‬
‫מה עם העסק של אבא שלך?‬
‫זה העניין. יש פה כל כך הרבה אדמה.‬
‫כל זה יהיה נפרד מהחווה.‬
‫ומי ינהל את זה?‬
‫טוב…‬
‫אני מניח שאני.‬
‫זאת ג'קי על סוס?‬
‫כן, עם קול.‬
‫היא נראית מאושרת.‬
‫היא מאושרת?‬
‫אני חושב שכן.‬
‫קשה לא להיות מאושר כאן.‬
‫כן, אני מתחיל להבין את זה.‬
‫אז…‬
‫איך מתקדם נאום החתונה?‬
‫אני עובד על זה.‬
‫אבל אני לא יודע למה ויל בחר בי.‬ ‫כנראה היה עדיף לבחור בדני או באלכס.‬
‫הוא בחר בך כי הוא רצה לשמוע ממך.‬
‫פשוט תדבר מהלב,‬ ‫תגיד את האמת, ולא תוכל לטעות.‬
‫קול, אלה מושלמים.‬
‫כן, הם האהובים על אימא שלי.‬
‫תודה.‬
‫אז נראה שבכל זאת אהיה פה בקיץ.‬
‫באמת?‬
‫לימודי קיץ.‬
‫קול! זה נפלא. ידעתי.‬
‫ידעתי שתמצא פתרון.‬
‫טוב, ניו יורק, אל תתרגשי כל כך.‬
‫אלה רק לימודי קיץ.‬
‫טוב, בואי נחזור לעבודה, בסדר?‬ ‫אין לנו את כל היום.‬
‫תקשיבי, בקשר לאותו ערב כשהטנדר התקלקל.‬
‫זה היה…‬
‫היה קר, והייתי עייפה‬ ‫ונסערת אחרי הריאיון שלי.‬
‫אני יודע, ואני יודע שהתחמקת ממני מאז.‬
‫את לא חייבת.‬
‫כל מה שאמרתי, פשוט תשכחי מזה.‬
‫לא הייתה לזה משמעות, בסדר?‬
‫כן.‬
‫אני יודעת.‬
‫ו…‬
‫אני שמח שהכול טוב בינך לבין אלכס.‬
‫אתם טובים ביחד.‬
‫טוב, אנחנו צריכות לתת לך‬ ‫משהו ישן, משהו חדש,‬
‫משהו שאול ומשהו כחול.‬
‫כן, אנחנו באמת חייבים?‬
‫כן. זו מסורת.‬
‫טוב, זו שמלת הכלולות של אימא.‬
‫אז היא ישנה.‬
‫הייתי קונה לך חדשה.‬
‫כן, הייתה לי חדשה.‬
‫זאת טובה יותר.‬
‫ואני רציתי להשאיל לך את זה.‬ ‫אם זה מוצא חן בעינייך.‬
‫היא יפהפייה.‬
‫ענדתי אותה בחתונה שלי.‬
‫תוכלי לענוד לי אותה?‬
‫את צוחקת?‬ ‫יש לי איזה 700 בנים. זה החלום שלי.‬
‫בסדר.‬
‫זה נראה כמו מקום טוב?‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬
‫טוב, אז זה שאול.‬
‫וכאן, איפשהו,‬
‫נמצא הכחול.‬
‫אלוהים.‬
‫זה כחול וחדש.‬
‫טוב, זה קצת…‬
‫המוני.‬ ‫-סקסי.‬
‫אני חושבת שהתכוונת להגיד סקסי,‬ ‫כי ויל יאהב את זה.‬
‫תפסיקי, תני לי את זה.‬
‫סליחה, אימהות, טעות שלי.‬
‫היילי?‬
‫אני יודעת שאביך ואני לא התלהבנו‬
‫מהרעיון שוויל ואת תתחתנו בהתחלה.‬
‫פשוט דאגנו כי אתם צעירים,‬
‫ואת עדיין לומדת לתואר שני.‬
‫אני יודעת, אימא.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני רואה כמה אתם מאוהבים,‬ ‫ואנחנו כל כך שמחים בשבילכם.‬
‫אבל תחכו עם התינוקות, טוב?‬
‫אימא.‬ ‫-ברצינות.‬
‫תסיימי ללמוד ותמצאו מקום טוב לחיות בו,‬
‫לפני שבכלל תתחילו לחשוב…‬ ‫-בסדר, תודה.‬
‫אני יודעת, לא יהיו לנו תינוקות בקרוב,‬ ‫רק כדי ששתיכן תדעו.‬
‫לא בטוח. אחרי שהוא יראה אותך בלבנים האלה,‬
‫הכול אפשרי.‬ ‫-אם הוא יצליח לפתוח את זה.‬
‫תודה שאתם מארחים אותנו.‬
‫ועל כך שאימצתם את היילי שלי.‬
‫כמובן.‬
‫היילי הייתה חלק מהמשפחה‬ ‫מאז שהיא עברה לראשונה בדלת שלנו.‬
‫כולנו אוהבים אותה מאוד.‬
‫את בסדר?‬
‫אמרתי לניק שהייתי באה איתו ללונדון.‬
‫מה הוא אמר?‬
‫כלום. נאדה. אפס.‬
‫הוא התנצל… שוב.‬
‫תודה.‬
‫סליחה, אני בסדר.‬
‫זה בסדר. אני בסדר.‬
‫כן.‬
‫שמפניה!‬
‫בסדר.‬
‫היא בסדר. את בסדר.‬ ‫-אני בסדר.‬
‫הופה! בסדר.‬
‫פרקר, את צריכה להתארגן. נתחיל בקרוב.‬
‫אני לא אלבש אותה.‬
‫למה לא?‬
‫אני איראה מטופשת. כולם יצחקו עליי.‬
‫כולם?‬
‫את מתכוונת לבנים?‬
‫הם תמיד צוחקים עליי כי אני בת.‬
‫למה אני לא יכולה להתלבש כמו כולם?‬
‫את יכולה ללבוש חליפה אם את רוצה.‬
‫אבל אם תחליטי ללבוש שמלה,‬
‫זה לא אומר שתפסיקי להיות מי שאת.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫אף אחד לא יצחק עלייך,‬
‫ואת תיראי נהדר.‬
‫שננסה?‬
‫בסדר, אבל אין סיכוי שאנעל את הנעליים האלה.‬
‫ג'קי, את נראית נהדר.‬
‫תודה, גם אתה.‬
‫תודה.‬
‫נראה שאת יודעת להתגנדר, ניו יורק.‬
‫גם אתה, קולורדו.‬
‫קדימה. בוא נלך.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אתה בסדר, אחי?‬
‫כן.‬
‫פרקר, יפהפייה.‬
‫מאיפה…‬
‫הדבר הראשון שאני עושה בחתונות?‬
‫מתיידד עם הברמן.‬
‫אתה ג'יימס בונד?‬
‫אני לא אסרב. תודה.‬
‫טארה, נכון?‬
‫כן, היי.‬
‫היי. ריצ'רד.‬
‫דוד של ג'קי.‬
‫ריצ'רד?‬ ‫-כן.‬
‫ריצ'רד המפורסם? ואו, היי.‬
‫אני לא בטוח לגבי ה"מפורסם".‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫היי.‬
‫תודה.‬
‫ברוכים הבאים, משפחה וחברים.‬
‫התכנסנו כאן היום כדי להיות עדים ולחגוג‬
‫את נישואיהם של היילי אלת'יאה יאנג‬
‫ו־ויליאם ג'ון ג'פרסון וולטר.‬
‫ויל והיילי החליטו להתחיל בפרק חדש בחייהם.‬
‫היום הם יאשרו את הקשר המיוחד הזה‬ ‫ויתחילו את חייהם החדשים יחד.‬
‫כולנו מתכבדים להיות כאן‬
‫ולראות את האהבה והמחויבות שלהם זה לזה.‬
‫ויל והיילי לא מציינים את היום הזה‬ ‫רק בחגיגת אהבתם זה לזה,‬
‫אלא בהכרת האהבה בין כולנו כאן.‬
‫הורים, אחים, משפחה וחברים.‬ ‫האהבה הזו היא מה שהופך את היום הזה‬
‫למיוחד ומלא אושר כל כך.‬
‫בני, הטבעות, בבקשה.‬
‫טבעת היא מעגל רציף ובלתי נגמר.‬
‫היא סמל לאינסוף ולאהבתכם הנצחית.‬
‫אנא פנו זה לזה ואמרו את נדריכם.‬
‫היילי, את האדם הכי יפה,‬
‫חכם ואדיב שאני מכיר.‬
‫בכל יום את מאתגרת אותי‬ ‫להיות הגרסה הכי טובה של עצמי.‬
‫את הלב שלי,‬
‫האהבה שלי, הבית שלי,‬
‫הכול בשבילי.‬
‫יש לי כל כך הרבה מזל שמצאתי אותך.‬
‫ואני כבר לא יכול לחכות‬ ‫להתחיל את שארית חיינו ביחד.‬
‫ויל,‬
‫בדייט הראשון שלנו,‬ ‫ידעתי שאתה האדם הנכון בשבילי.‬
‫אתה מוכשר,‬
‫מצחיק, חכם, נלהב,‬
‫ופשוט נפלא.‬
‫המסע שלנו רק מתחיל,‬
‫ואני רוצה להיות שותפתך למסע תמיד.‬
‫ויל, אתה לוקח את היילי להיות לך לאישה?‬
‫כן.‬
‫והיילי, את לוקחת את ויל להיות לך לבעל?‬
‫בהחלט.‬
‫כלומר, כן.‬
‫ברור שכן.‬
‫ויל והיילי, אתם רשאים להתנשק עכשיו.‬
‫ג'קי, עשית עבודה נהדרת היום.‬
‫כולם עשו.‬
‫אלוהים, כשהזר נהרס, חשבתי שאני גמורה.‬
‫כן, אבל זה שהכנת… נהדר.‬
‫אתה יודע, סבתא שלי אמרה‬
‫שהפרחים האלה הם סמל לאהבה חד־צדדית.‬
‫כן.‬
‫כולם בסדר?‬
‫כן.‬
‫אורוול, אתה מוכן לנאום?‬
‫הכי מוכן שאפשר.‬ ‫-נהדר. קדימה.‬
‫תעדכן אותי, מה קרה עם זר הפרחים?‬
‫הוא נהרס.‬
‫תירגע, אחי. זה חזק.‬
‫זה כמו לשתות אור שמש.‬
‫אתה יודע, אם זה חשוב לך לדעת,‬ ‫אני ממש שמח שאתה וקול פתרתם את הבעיה.‬
‫כן.‬
‫כן, גם אני.‬
‫גבירותיי ורבותיי, היי.‬
‫כשוויל ביקש ממני לברך הערב,‬
‫הוא רצה רק שני דברים.‬
‫שזה יהיה קצר ולא יביך אותו.‬
‫והבטחתי שאכבד את שני הדברים.‬
‫ולכן…‬
‫לא אזכיר…‬
‫דני.‬
‫את השלב הגותי שלו.‬
‫אוי, לא.‬
‫שבו הוא צבע את החדר שלו בסגול‬ ‫ואת השיער שלו בשחור.‬
‫ואני בהחלט לא אזכיר‬
‫את הפעם שאבא שלנו‬ ‫תפס אותו מעשן מאחורי האורוות.‬
‫מה?‬
‫כי אלה לא היו מרלבורו רגילות,‬ ‫אם אתם יודעים למה אני מתכוון.‬
‫הוא לא עושה את זה.‬
‫ואני בהחלט, ב־100 אחוז,‬ ‫לא אספר למנהל לשעבר סייקס…‬
‫אגב, נהדר לראות אותך כאן, אדוני.‬
‫שזה אכן היה ויליאם ג'ון ג'פרסון וולטר‬
‫שכיסה את המשרד שלו לפני שש שנים‬ ‫בנייר טואלט אחרי טקס הסיום.‬
‫ידעתי!‬
‫אז אני לא אדבר על הדברים האלה.‬
‫אבל אני כן אדבר‬
‫על כך שוויל תמיד היה‬ ‫האח הגדול הטוב ביותר לכולנו.‬
‫הוא זה שלימד אותי לשחק פוטבול.‬
‫מעולם לא נמאס לו לקרוא מחזות עם דני,‬
‫או להקשיב לניית'ן מנגן בגיטרה,‬
‫לעזור לאלכס לרכוב,‬
‫להראות לג'ורדן איך להשתמש במצלמה,‬
‫לשחק הוקי עם פרקר,‬ ‫סקייטבורד עם לי, משחקי וידאו עם אייזק,‬
‫ולקרוא לבני סיפורים לפני השינה.‬
‫זה פשוט מי שהוא.‬
‫תמיד שם בשביל המשפחה שלו‬ ‫ותמיד חושב על כל השאר קודם.‬
‫ואני אספר לכם על הפעם שהוא פגש את היילי.‬
‫כשוויל פגש את היילי,‬ ‫זה היה אחרי השנה החדשה.‬
‫ואף אחד מאיתנו לא הצליח להבין‬ ‫למה הוא הסכים לצאת לדייט בקור המקפיא.‬
‫או למה הוא יצא בשלג בגובה של מטר וחצי‬ ‫כדי להיפגש איתה למחרת.‬
‫וביום שאחריו.‬
‫אבל אז פגשנו את היילי וכולנו הבנו.‬
‫אז אני מניח שכשאתה פוגש את האדם שלך,‬ ‫שום דבר אחר לא משנה באמת.‬
‫אז, היילי,‬
‫לא ברור לנו איך את סובלת את ויל‬
‫או את כולנו,‬
‫אבל אנחנו שמחים שאת סובלת.‬
‫ברוכה הבאה למשפחה.‬
‫תודה.‬
‫בואו נרים כוסות.‬
‫לחיי ויל והיילי.‬
‫ועכשיו, הריקוד הראשון.‬
‫קדימה! בואו! טארה.‬
‫היי, שמעת את הנאום של קול?‬
‫כן.‬
‫כן, הוא היה אדיר.‬
‫בואי.‬
‫קדימה, אני רוצה לרקוד איתך.‬
‫היי.‬
‫בוא.‬
‫מספיק עם זה.‬
‫בוא נרקוד.‬
‫את לא רוצה לרקוד איתי.‬
‫יש לך שתי רגליים שמאליות?‬
‫משהו כזה.‬
‫מה שתגיד, קול.‬
‫ג'קי?‬
‫כן?‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫היי, זה בסדר.‬
‫את לא חייבת להגיד את זה בחזרה.‬
‫אני יודע שזה הרבה.‬
‫רק רציתי שתדעי.‬
‫זה בסדר.‬
‫שוב מזל טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה שבאת.‬
‫אני כבר אחזור.‬
‫אלכס, בחייך.‬
‫זה מספיק, טוב? זה לא אתה.‬
‫למה היא לא אמרה שהיא אוהבת אותי בחזרה?‬
‫אמרת לה שאתה אוהב אותה?‬
‫כן, אמרתי.‬
‫אני אוהב.‬
‫קיילס,‬
‫אני אוהב אותה.‬
‫את חושבת שהיא אוהבת אותי?‬
‫היא לא אמרה כלום.‬
‫טוב.‬
‫אני עוצרת אותך.‬ ‫-היי!‬
‫בוא.‬
‫זו חתונה נהדרת. שוב מזל טוב.‬
‫תודה. ג'קי עשתה את הרוב.‬
‫אני לא יודעת מה היינו עושים בלעדיה.‬
‫ותודה שהזמנת את דני לשהות אצלך הקיץ.‬
‫כשג'קי ביקשה, שמחתי לעזור,‬
‫ואני ממש מתרגש לטוס במחלקת תיירים.‬
‫אבל אני חייב להודות‬
‫שקצת הופתעתי שאת וג'ורג'‬ ‫הסכמתם להפקיד את בנכם‬
‫בידי פלייבוי חסר אחריות כמוני.‬
‫בכנות, אנחנו מקווים שהוא ישפיע עליך טוב.‬
‫ו… קת'רין,‬
‫מה שקרה בחג ההודיה…‬
‫אני באמת רק רוצה את מה שטוב ביותר לג'קי.‬
‫כמובן, ריצ'רד. אני מבינה.‬
‫ונראה שהמקום הזה הוא בדיוק מה שהיא צריכה.‬
‫ואת יודעת מה, אם ויל יקבל את מבוקשו,‬ ‫תראו אותי כאן הרבה יותר.‬
‫באמת?‬
‫היי.‬
‫תראו איזה חיוך.‬ ‫אני יכולה למעוך לך את הפרצוף.‬
‫כן.‬
‫ג'קי כל כך נהדרת.‬
‫נכון? היא כל כך נהדרת.‬
‫כן, אלכס, היא נהדרת.‬
‫למה היא לא אמרה את זה בחזרה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫כדאי שתשאל אותה.‬
‫כן, אני אשאל.‬
‫אני אלך לשאול אותה.‬ ‫-לא, לא הערב.‬
‫מחר.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר, כן, מחר.‬
‫טוב, אלוף, אני אביא לך מים.‬
‫בסדר.‬ ‫-ואתה תישן קצת.‬
‫ומחר הכול ירגיש טוב יותר, בסדר?‬
‫קיילי.‬
‫קיילס.‬
‫את כזאת מגניבה.‬
‫את ממש כמו בחור.‬
‫נלך ליורטים.‬
‫יש שלושה יורטים משמאל.‬
‫אחת, שתיים. שמאלה וימינה זה קשה.‬
‫זה כל כך קשה.‬
‫אני יכולה ללכת לאיבוד בקופסה.‬
‫תנו לי מפה.‬
‫אלוהים.‬
‫אוי, לא. זה לא היורט שלי.‬
‫היי.‬ ‫-היי גם לך.‬
‫את צריכה עזרה במציאת הדרך?‬
‫לא, אני חושבת שאני בסדר.‬
‫ואו, חשבתי שאפיל את כל היורט.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני עוברת פרידה כרגע.‬
‫זה בסדר.‬
‫את בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫אבל אני צריכה ללכת. אני אלך.‬
‫שיהיה לך לילה טוב.‬ ‫סליחה שהתפרצתי ליורט שלך.‬
‫היורט שלך… זה מגוחך.‬ ‫אני אלך. שיהיה לך לילה טוב.‬
‫נעים להכיר אותך.‬
‫את לא צריכה עוד צרות, אחותי.‬
‫אלוהים, אני מקווה שזה היורט שלי.‬
‫היורט שלך.‬
‫אלוהים.‬
‫לא יכולתי לעזוב.‬
‫מה לגבי העבודה שלך?‬
‫שלחתי להם אימייל. סירבתי.‬
‫אלוהים. אתה נשאר?‬
‫מה את עושה? תשאירי את זה.‬ ‫ג'ורג' ואני נטפל בזה אחר כך.‬
‫היה יום טוב היום, נכון?‬
‫היה יום נהדר,‬ ‫ולא יכולנו לעשות את זה בלעדייך.‬
‫כולם עזרו.‬
‫חלקם יותר מאחרים.‬
‫היי, קת'רין,‬
‫רק רציתי להגיד תודה.‬
‫על הכול.‬
‫על כך שהכנסת אותי לפני כל אותם חודשים.‬
‫ידעת שלא רציתי להיות כאן,‬
‫אבל גרמת לי להרגיש כל כך רצויה.‬
‫ג'קי, אנחנו אלה שצריכים להודות לך.‬
‫הבאת למשפחה הזאת כל כך הרבה.‬
‫קול הולך ללימודי קיץ.‬
‫לדני יש את ג'וליארד, ואלכס הולך למחנה,‬
‫וניית'ן פשוט מתחבר אלייך,‬ ‫ובני וג'ורדן אוהבים אותך.‬
‫אייזק ולי, הם לומדים ממך כל כך הרבה.‬
‫ובואי נודה בזה, את האחות שפרקר תמיד רצתה.‬
‫אני מרגישה שמצאתי את המשפחה החדשה שלי.‬
‫מצאת, ג'קי.‬
‫אימא ואבא שלך יהיו כל כך גאים.‬
‫תודה.‬
‫עשית עבודה כל כך טובה איתה.‬
‫לא עשיתי כלום. היא אישה צעירה יוצאת דופן.‬
‫כן, אבל היא הייתה צריכה אימא.‬
‫ואת נתת לה את זה.‬
‫יש לך הרהורי חרטה?‬
‫אולי.‬
‫אני עדיין יכולה לבטל את הנישואים, נכון?‬
‫אני לא חושב שאנחנו יכולים אחרי…‬
‫נכון.‬
‫לא, רק חשבתי שאני צריכה להודות לג'קי מחר.‬
‫היא עבדה כל כך קשה.‬
‫כן, היא תופעת טבע.‬
‫כן.‬
‫וגם הדוד שלה.‬
‫אם הכול יסתדר, נוכל לעזוב את "לארק"‬ ‫ולהקים עסק משלנו פה.‬
‫מותק.‬
‫כן?‬
‫לא הלילה.‬
‫בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫- הודעה אחת ממורגן -‬
‫מי זה?‬
‫זאת רק טארה.‬
‫עכשיו, איפה היינו, בעל?‬
‫בעל?‬ ‫-בעלי.‬
‫היי.‬
‫היי. אתה בסדר?‬
‫לא, אני לא יודע מה לארוז.‬ ‫אין לי בגדים לניו יורק.‬
‫מה? קח את הבגדים הרגילים שלך.‬ ‫אני אורזת מומחית, אז תן לי לעזור לך.‬
‫בסדר, כן.‬
‫את רואה את החולצה הכחולה שלי?‬ ‫יש עליה פסים והיא מכופתרת.‬
‫חולצת פסים כחולה, כן.‬
‫הנה.‬
‫תודה.‬
‫- ג'קי -‬
‫- שום דבר לא שבור‬ ‫עד כדי כך שאי אפשר לתקן אותו -‬
‫ג'קי.‬
‫אני…‬
‫קול? מה זה?‬
‫זה דרש עוד קצת עבודה אחרי התקלה.‬
‫וקצת נמאס לי מחתונות, אז…‬
‫לא, התכוונתי לזה.‬
‫מה זה?‬
‫אין לזה משמעות, בסדר?‬
‫פשוט… אני יודע כמה את מתגעגעת אליהם.‬
‫הוא היה אצלך כל הזמן הזה?‬
‫רציתי לתת לך אותו.‬
‫אבל…‬
‫אלוהים.‬
‫איך הראש?‬ ‫-אל תשאל.‬
‫ארוחת התנצלות?‬
‫היי, ג'קי לא רצה איתך הבוקר?‬
‫אני חושב שהיא רצתה לישון עד מאוחר.‬
‫היי, את. זה אנ…‬
‫מה הקטע, בנאדם?‬ ‫-מה עשית?‬
‫מה?‬
‫- אני מצטערת, ג' -‬
‫אני מבטיח, לא היה לזה שום קשר אליי.‬
‫אתקשר אלייך כשנגיע לשם.‬
‫את בטוחה לגבי זה?‬
‫גבירותיי ורבותיי, ברוכים הבאים לטיסה 345‬ ‫לשדה התעופה ג'ון פ' קנדי בניו יורק.‬
‫נא להדק חגורות בטיחות‬
‫ולכבות את המכשירים,‬ ‫כי אנחנו עומדים להמריא.‬
‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬