Як справи?
Мабуть, це найкраща партія в моєму житті.
Хочеш спробувати?
Тісто для кексів? Так, хочу.
Отак. Але кажи чесно.
Там лимон?
Це було легко.
А що ще?
Лаванда?
Вражає. Хлопці б не вгадали.
Смачно, Джордже.
Дякую.
Ми не встигнемо підготувати весілля до завтра.
Кетрін, усе буде добре.
Думаєш?
Так, усе під контролем.
Нагадайте, будь ласка, чому я погодилася проводити його тут.
-Бо син попросив. -Ага, це я пам’ятаю.
А Джекі сказала, що організує.
Так, і за це я буду довіку вдячна.
Не хвилюйтеся. Обожнюю щось організовувати.
Так.
Привіт!
-Іди сюди. Увесь тиждень не бачилися. -Добре, але лише на секунду.
У мене стільки справ.
Треба почепити прикраси,
перевірити замовлення квітів, подзвонити в друкарню.
-Усі на мене розраховують. -Тобі подобається.
Дуже.
Як справи?
Нормально.
-Я сумуватиму. -Це лише кілька тижнів.
І ти все одно будеш на стажуванні.
Ще не сказали.
Ти впоралася.
Можливо. А може, поки тебе не буде, я буду тусити тут
і вчитися.
Так, усе буде добре.
У нас усе буде прекрасно.
-Звісно. -Звісно.
Що ж, повернуся до справ.
Здається, усе саме владналося.
МОЄ ЖИТТЯ З ВОЛТЕРАМИ
Не горить говорити про це зараз.
Чесно, усе гаразд. Відволікає від думок.
-Нервуєшся? -Ні.
Може, трохи.
Ще раз дякую. Для нас дуже важливо, що ми можемо влаштувати весілля тут.
Для нас це теж важливо.
Так, чудова остання глава в цьому місці.
Щодо цього. Я подивився документ. На вигляд усе чудово, дуже.
Але ти впевнений, що хочеш цього?
-Підпишеш, і шляху назад не буде. -Так.
У нас немає варіантів.
Я знав, що останніми роками було важко, але не здогадувався, що все так погано.
Ага.
І таке буває.
Тату,
як ти завжди кажеш?
Немає доріг без горбів.
Важливо те, як ти їх проїжджаєш.
Не мусимо підписувати зараз.
І не треба казати дітям. Радіймо весіллю.
Так, твоя правда.
Про решту подумаємо пізніше.
Закладаюся, що в Річарда крутезна квартира.
Так, відірвешся з гіпстерами.
Не думаю, що гіпстери живуть у Верхньому Вест-Сайді.
Ти в порядку?
Авжеж.
Просто ти їдеш у Нью-Йорк.
В Алекса місце в тренувальному таборі.
Вілл одружується.
А що роблю я?
Та годі тобі.
-Велика американська подорож. -Так.
Гнатимеш трасою, вітер розвіюватиме твоє волосся.
Вільне життя без проблем.
Усе це звучить чудово й безтурботно,
та я маю розібратися, як жити далі.
Ти куди?
До школи.
Сьогодні субота.
Є одна справа.
Можна з тобою?
Дещо забув у шафці.
Їдемо за п’ять хвилин.
Мені шкода, Таро. Дуже шкода.
Я не хотів тебе скривдити.
Не знаю, що ти очікуєш почути.
Ти ж усе одно їдеш?
-Мені шкода. -Годі!
Годі вже вибачатися.
Може, я би поїхала з тобою, якби ти запросив.
Але ж ні.
Сама винна.
Забагато очікувала.
Таро.
Куди зібрався?
До школи.
Зараз? Ні.
-Весілля за чотири години. Нікуди не йди. -Мушу. Це для навчання.
Справді?
Нічого собі.
Гаразд.
Не запізнюйся.
Не буду.
-Обіцяю. -Точно?
-Обіцяю. -Добре.
-Я серйозно, Коуле! -Зрозумів.
Усе добре?
Звісно. Просто багато справ.
Хочу, щоб весілля було ідеальним.
Так і буде.
Ну, гаразд.
Готуєшся до подорожі?
Власне, несу оце панові Че.
Написав есе?
Подумав, що, мабуть, варто скласти предмет.
Та й книжка хороша.
-Що ж, мені треба… -Так, побачимося пізніше, Нью-Йорк.
Вілле, чому не готуєшся?
Джекі,
коли ти приїхала,
які були враження?
Легке запитання.
Безкрає небо.
Якщо чесно,
таких місць, як це, ніде нема.
Воно особливе.
Думаю, це відразу помічаєш.
Чому питаєш?
Не знаю, Джиме. Думала, ми говорили про дві коробки.
Привезете другу протягом години?
Дякую.
Круто, що всі тут.
Ненадовго.
Ти що робиш? Тебе не відпускали. Нас усіх змусили.
Гаразд.
Отже, Нейтане, на тобі музика. Готово?
Усе зробив.
Алексе, ти зустрічатимеш гостей.
Показуватимеш, куди пройти, даватимеш програмки.
Звісно.
Винеси на вулицю до приїзду гостей.
Джим із друкарні
десь за годину закине ще одну коробку.
Я чув.
Лі, надінеш чохли на стільці?
-Чохли? -Так, на спинки стільців.
-Навіщо? -Бо так красиво.
Вони зі скатерками. Айзеку…
Я здогадався. На мені скатерки, так?
Навіщо на стільцях чохли?
СТАРША ШКОЛА СІЛВЕР-ФОЛЛЗА
…у них на стелі висить скелет кита.
Так, буде круто.
Я тебе наздожену.
Привіт.
Що ти тут робиш?
Мама попросила спакувати її речі.
-Я краще… -Ерін, чекай. Я…
Я перетнув межу з Олівією.
Дарма я так із тобою повівся.
Це було принизливо.
Але здебільшого я злюся на себе, бо терпіла цю нестабільність.
Мабуть, я давно вже погано з тобою поводився.
Що сталося, Коуле?
Раніше в нас було все так добре.
Я був іншим.
Намагаюся знову ним стати.
Вибач, що скривдив.
Коул, якого я знала, ніколи б не вибачився.
Ні за що.
Новим мені подобаєшся.
Коуле, що ти тут робиш?
Приніс оце.
Краще пізно, ніж ніколи?
Як книжка?
Здається, я розумію, чому він весь час був таким злим.
Він відчував себе безсилим, знехтуваним.
Гіткліф?
Так, але він же чинив жахливо.
Звісно, і це лише погіршувало ситуацію.
Мені стало його шкода.
-Із задоволенням почитаю. -І поставите оцінку?
Так, чому б і ні.
Ще можна піти в літню школу?
Звісно.
А як же твої плани на літо?
Америка нікуди не зникне.
Сьогодні зустрічаю багато Волтерів.
Це неважко в цьому містечку.
Я вже піду, бо мама чекає.
Щасти тобі в Джульярді.
Дякую.
Гарного літа.
Дякую.
Можеш мені писати,
якщо хочеш.
Про Нью-Йорк чи щось інше.
-Привіт. -Привіт. Не знала, що працюєш.
Лише на обід. Вілл попросив.
Де це лишити?
Можеш віднести в шатро? Воно там.
-Звісно. -Дякую.
Залишишся на вечірку?
Так, чому б і ні?
Вони неймовірні. Можете лишити їх тут? Дякую.
Хлопці, ви зайняті?
-Ні. -Так.
Ні.
Зробите мені послугу?
Треба глазурувати кекси.
Джекі, потрібне час, щоб причепуритися. Мені треба зібратися.
Це для Вілла. Прошу.
Старий, припини.
Гаразд.
Дякую.
Спочатку треба глазур, а потім — посипка.
Учися.
-Думаєш, смішно? Дурня. -Ага.
Думаю, що смішно.
Припиніть!
У нас немає на це часу.
Джекі.
Вітаю, Річарде.
Чудово, що ти приїхав.
-Поздоровляю. -Дякую.
-Тобі допомогти? -Та ні, не треба.
Забув, як тут прекрасно.
Джекі десь тут?
Так, десь є.
Вона в бойовому настрої.
-Краще їй не заважати. -Вірю.
Власне, Річарде, хочу про дещо з тобою поговорити.
І що в нас на порядку денному?
Спершу покажу твою юрту, щоб ти розмістився.
Так, веди.
Зараз ми зачинені. Будь ласка…
Не відповідає.
Я не встигну знайти іншу флористку.
Що коїться?
Альберт з’їв весільний букет.
Їй справді треба той букет?
На весіллі? Так, Лі, їй справді треба букет.
Що мені робити?
Можу дістати тобі квіти.
Звідки? І які квіти? Ти ж знаєш, що є певна тематика?
Так, я не дурний.
Але якщо не довіряєш, їдь зі мною.
Скільки часу займе?
Не більше пів години.
Якщо є краща ідея, тоді добре.
Коуле, не розчаруй. Лі, ти за головного.
-Справді? -Так.
І хлопці, прошу, прикрасьте кекси, добре?
Ви її чули, хлопці. Ходімо.
Прикрасьте кекси!
-Я? -Старається.
Так.
Бачиш ці юрти? Думаю зробити щось таке для здачі житла.
А також групове приготування їжі,
нічні екскурсії, виготовлення яблучного соку, кінні прогулянки.
Традиційний заміський відпочинок у поєднанні з розкішним спа.
Маючи фінансову підтримку, могли б відкрити щось протягом року.
А як щодо бізнесу твого батька?
У тім і річ. Тут дуже багато землі.
Усе буде окремо від ранчо.
А хто керуватиме?
Ну…
Мабуть, це буду я.
Це Джекі верхи на коні?
Так, з Коулом.
Здається щасливою.
Вона щаслива?
Гадаю, що так.
Тут це нескладно.
Так, починаю розуміти.
Отже,
як справи з весільною промовою?
Я над нею працюю.
Не знаю, чому Вілл обрав мене. Денні чи Алекс упоралися б краще.
Обрав, бо хотів почути її від тебе.
Говори від щирого серця, кажи правду — не помилишся.
Коуле, вони ідеальні.
Так, мамині улюблені.
Дякую.
Схоже, що на літо я таки лишуся тут.
Справді?
Літня школа.
Коуле, це прекрасно. Я так і знала.
Знала, що ти все владнаєш.
Нью-Йорк, не надто радій.
Це лише літня школа.
Гаразд, назад до роботи.
У нас мало часу.
Слухай, щодо того вечора,
коли зламалася машина.
Там було…
Там було холодно. Я була втомлена й засмучена через співбесіду.
Знаю. І я знаю, що ти мене уникала.
Не треба.
Просто забудь усе, що я сказав.
Це нічого не значило.
Авжеж.
Я знаю.
І я радий, що у вас з Алексом усе добре.
Ви гарна пара.
Так, маємо дати тобі щось старе, щось нове,
щось позичене й щось блакитне.
А це обов’язково?
Обов’язково. Це ж традиція.
Добре. Весільна сукня мами.
І вона стара.
Могла купити тобі нову.
У мене була нова.
Ця краща.
А я хочу позичити тобі це.
Якщо сподобається.
Яка краса.
Була в ній на весіллі.
Не могли б прикріпити?
Жартуєш? У мене купа хлопців. Та я про це мрію.
Отак.
-Тут наче непогано? -Так.
Дякую.
Отже, щось позичене є.
А десь тут…
Щось блакитне.
Боже мій.
Блакитне й нове.
-Трохи вульгарно. -Сексуально.
Ти хотіла сказати «сексуально». Вілл буде в захваті.
Припини. Дай сюди.
Вибачте, мами. Перепрошую.
Гейлі.
Знаю, ми з батьком спершу не схвалювали, що ви з Віллом одружитеся.
Ми переймалися, що ти дуже молода
й досі вчишся в магістратурі.
Я знаю, мамо. Усе гаразд.
Я бачу, наскільки ви закохані, і ми дуже щасливі за тебе.
Але дітей поки не треба.
-Мамо. -Правда.
Закінчи навчання, знайдіть пристойне житло.
-А потім починайте думати… -Дякую.
У найближчий час дітей не плануємо. Кажу вам обом.
Не певна. Коли побачить тебе в пеньюарі…
-Усе зміниться. -Якщо розбереться з ним.
Дякую за вашу гостинність.
І за те, що прийняли мою Гейлі.
Авжеж.
Гейлі стала частиною цієї сім’ї, коли ввійшла в наш дім.
Ми всі її дуже любимо.
Ти в порядку?
Сказала Ніку, що поїхала б у Лондон.
Що він сказав?
Нічого. Ані слова. Як води в рот набрав.
Хоча, він вибачився. Знову.
Дякую.
Вибачте, я в нормі.
-Усе добре. Я в нормі. -Ага.
Шампанське.
Гаразд.
-Вона в нормі. -Я в нормі.
Отак!
Паркер, час збиратися. Скоро починаємо.
Я її не вдягну.
Чому ні?
Буду як дурепа. Усі з мене сміятимуться.
Усі?
Ти про хлопців?
Завжди глузують, бо я дівчинка. Чому не можу носити те, що вони?
Якщо хочеш, можеш одягнути костюм.
Але якщо ти вдягнеш сукню,
це не означатиме, що ти не ти.
Обіцяю.
Ніхто з тебе не сміятиметься,
а ти будеш красунею.
Спробуймо?
Добре, але я в жодному разі не надіну ці туфлі.
Ти дуже гарна.
Дякую, ти теж.
Дякую.
Непогано причепурилася, Нью-Йорк.
Ти теж, Колорадо.
Давай. Ходімо.
-Привіт. -Привіт.
Усе добре, братику?
Так.
Паркер, ти красуня.
Де ви…
Що перше я роблю на весіллі?
Знайомлюся з барменом.
Ви Джеймс Бонд?
Що ж, не відмовлюся. Дякую.
Ви ж Тара, так?
Так, вітаю.
Вітаю. А я Річард.
Дядько Джекі.
-Річард? -Так.
-Той самий Річард? Привіт. -Не знаю, чи «той самий».
Люблю тебе.
-Привіт. -Привіт.
Дякую.
Вітаю, рідні та друзі.
Ми зібралися сьогодні засвідчити й відсвяткувати
шлюб Гейлі Алтеї Янґ і Вільяма Джона Джефферсона Волтера.
Гейлі та Вілл вирішили розпочати нову главу свого життя.
Сьогодні вони скріплять свій особливий зв’язок
і почнуть нове життя разом.
Для нас честь бути присутніми тут
та стати свідками кохання і відданості одне одному.
Гейлі й Вілл запам’ятають цей день не лише як свято свого кохання,
але й визнання любові, яка панує між нами всіма тут:
батьками, братами, сестрами, рідними, друзями. Любов робить цей день
таким особливим і сповненим радості.
Бенні, обручки, будь ласка.
Кільце — це неперервне, безкінечне коло.
Символ нескінченності й вашого вічного кохання.
Поверніться одне до одного й промовте обітниці.
Гейлі, ти найкрасивіша,
найрозумніша й найдобріша з усіх, кого знаю.
Щодня ти змушуєш мене бути найкращою версією себе.
Ти моє серце,
моє кохання,
мій дім.
Ти моє все.
Мені дуже пощастило знайти тебе.
І я дуже хочу прожити з тобою ціле життя.
Вілле,
на першому ж побаченні я зрозуміла, що ти моя доля.
Ти талановитий,
веселий, розумний, пристрасний
і просто жахливо фантастичний.
Наша подорож тільки починається,
і я хочу пройти її з тобою до кінця.
Вілле, чи береш ти Гейлі за законну дружину?
Беру.
Гейлі, чи береш ти Вілла за законного чоловіка?
Однозначно.
Так, беру.
Звісно, беру.
Гейлі та Вілле,
можете поцілуватися.
Джекі, ти сьогодні чудово попрацювала.
Усі працювали.
Боже, коли не стало букета, я думала, це кінець.
Так, але ти зробила чудовий.
Знаєш, бабуся казала,
що ці квіти — символ нерозділеного кохання.
Так.
-У вас усе добре? -Ага.
Дуже добре. Готовий до промови?
-Наскільки це можливо. -Чудово. Вперед.
Розкажи, що сталося з букетом квітів?
Собака пошматував.
Старий, не налягай. Воно міцне.
Відчуття, наче п’ю сонячне сяйво.
Хай там як, а я дуже радий, що ви з Коулом усе владнали.
Так.
Я теж.
Пані та панове, вітаю.
Коли Вілл попросив мене сказати сьогодні тост,
він хотів лише,
щоб тост був коротким і не осоромив його.
Я урочисто пообіцяв, що так і буде.
Ось чому
я не буду згадувати…
Денні.
…про його етап гота.
Тільки не це.
Пофарбував кімнату у фіолетовий, а волосся — у чорний.
І я точно не буду згадувати,
як тато спіймав його на курінні за стайнями.
Що?
Це були не «Мальборо», якщо ви розумієте, про що я.
Він такого не робить.
І я однозначно й стопудово не скажу колишньому директору школи Сайксу…
До речі, пане, радий вас бачити.
…що це Вільям Джон Джефферсон Волтер
шість років тому обмотав його кабінет туалетним папером.
Я так і знав!
Але про це я вам не розповім.
Проте розповім,
що Вілл завжди був нам усім найдивовижнішим старшим братом.
Це він навчив мене грати у футбол.
Він не втомлювався репетирувати з Денні,
слухати, як Нейтан грає на гітарі, допомагати Алексу їздити верхи,
учити Джордана знімати на камеру,
грати в хокей із Паркер,
кататися на скейті з Лі, грати у відеоігри з Айзеком
і читати Бенні казки на ніч.
Такий він хлопець.
Завжди поруч із сім’єю і дбає найперше про інших.
А також розповім, як він познайомився з Гейлі.
Вілл зустрів Гейлі відразу після Нового року.
Ніхто з нас не міг зрозуміти, чому він пішов на побачення в лютий мороз.
Або чому наступного дня пішов до неї півтораметровим снігом.
А потім і наступного дня.
Ми зрозуміли, коли зустріли Гейлі.
Бо коли зустрічаєш свою половинку, усе інше стає неважливим.
Гейлі,
не знаємо, як ти терпиш Вілла
чи всіх нас,
але ми раді цьому.
Ласкаво просимо в сім’ю.
Дякую.
Отже, піднімімо келихи
за Вілла й Гейлі.
За Вілла й Гейлі!
А зараз — перший танець.
Давайте, виходьте. Тара.
Чув промову Коула?
Так.
Прекрасна промова.
Ходімо.
Я хочу з тобою потанцювати.
Привіт.
Ходімо.
Годі вже.
Ходімо танцювати.
Ти не хочеш зі мною танцювати.
Невже ти незграбний?
Щось таке.
Як скажеш, Коуле.
-Джекі. -Що?
Я тебе кохаю.
Усе гаразд.
Ти не мусиш відповідати.
Знаю, що це занадто.
Хотів, щоб ти знала.
Усе гаразд.
-Ще раз вітаю. -Дякую, що приїхав.
Зараз повернуся.
Алексе, припини.
Годі вже, добре?
Це не у твоєму стилі.
Чому вона не відповіла, що кохає мене?
Ти зізнався їй у коханні?
Так, зізнався.
Я її кохаю.
Кайлз,
я її кохаю.
Як думаєш, а вона мене кохає?
Вона нічого не сказала.
Стій.
-З тебе досить. -Гей!
Ходімо.
Таке чудове весілля. Ще раз вітаю.
Дякую. Це майже все Джекі.
Не знаю, що б ми без неї робили.
Дякую, що запросив Денні пожити в тебе влітку.
Джекі попросила, і я радо допоміг.
І я не дочекаюся летіти економ-класом.
Та мушу визнати,
що я трохи здивований, як це ви з Джорджем довірили сина
такому безвідповідальному плейбою.
Ми сподіваємося, що він добре на тебе вплине.
Послухай, Кетрін.
Те, що сталося на День подяки…
Я хочу найкращого для Джекі.
Звісно, Річарде. Я розумію.
Схоже, це місце — саме те, що їй потрібно.
А якщо Вілл доб’ється свого, я буватиму тут набагато частіше.
Справді?
Привіт.
Яка в тебе усмішка.
Так і затискала б тебе.
Отак.
Джекі чудова.
Згодна? Вона така чудова.
Так, Алексе, вона чудова.
Чому вона не відповіла?
Не знаю.
Запитай у неї.
Так і зроблю.
-Запитаю в неї. -Ні, не сьогодні.
Завтра.
Гаразд.
Так, добре, завтра.
Так, чемпіоне.
Принесу тобі води.
-Добре. -А ти трохи поспи.
Завтра все здаватиметься краще.
Кайлі.
Кайлз.
Ти дуже крута.
Ти майже як чувак.
Треба знайти юрту.
Отже, маємо три юрти ліворуч.
Один, два. Важко зрозуміти, де право, а де ліво.
Дуже важко.
Я і в трьох соснах загублюся.
Дайте мапу.
Господи.
О, ні. Це не моя юрта.
-Привіт. -І тобі привіт.
Допомогти знайти дорогу?
Ні, я впораюся.
Отакої, ледь усю юрту не завалила.
Вибач.
Пробач.
Зараз я переживаю розрив стосунків.
Та нічого.
Ти в порядку?
Так, усе добре.
Але мені треба йти. Я піду.
На добраніч. Вибач, що ввалилась у твою юрту.
Твою юрту…
Безглуздя. Я піду. Гарного вечора.
Рада знайомству.
Тобі не треба додаткові проблеми.
Боже, сподіваюся, це моя юрта.
Твоя юрта.
Боже мій.
Господи.
Я не зміг поїхати.
А як же твоя робота?
Написав листа й відмовився.
Боже, ти лишаєшся?
Що ти робиш? Облиш. Ми з Джорджем розберемося пізніше.
Сьогодні був хороший день.
Чудовий день. І без тебе ми б не впоралися.
-Усі допомагали. -Дехто більше, ніж інші.
Послухайте, Кетрін.
Хочу вам подякувати.
За все.
За те, що забрали мене багато місяців тому.
Ви знали, що я не хочу тут бути,
але змусили відчути мене такою бажаною.
Джекі, це ми маємо тобі дякувати.
Ти так багато дала цій сім’ї.
Коул іде в літню школу, Денні буде в Джульярді,
а Алекс їде в табір.
Нейтан здружився з тобою, Бенні й Джордан тебе люблять,
а Айзек і Лі багато чого в тебе вчаться.
Для Паркер ти сестра, про яку вона мріяла.
Відчуваю, що знайшла нову родину.
Так і є, Джекі.
Мама й тато пишалися б тобою.
Дякую.
Ти так добре з нею попрацювала.
Я нічого не робила. Вона надзвичайна молода дівчина.
Так і є, але їй треба була мама.
І ти нею стала.
Ти вже шкодуєш?
Можливо.
Ще ж не пізно анулювати?
Не думаю, що досі можна після…
Точно.
Ні, просто думала, що завтра подякую Джекі.
Вона так важко працювала.
Так, має надприродну силу.
-Ага. -Як і її дядько.
Якщо все вийде, ми зможемо піти з «Ларку»
й розпочати тут свій бізнес.
-Коханий. -Що?
Давай не сьогодні.
-Добре? -Добре.
1 ПОВІДОМЛЕННЯ — МОРҐАН
Хто там?
Тара.
На чому ми зупинилися, мій чоловіче?
-Чоловіче? -Мій чоловік.
-Привіт. -Привіт.
Усе добре?
Ні, я не знаю, що брати. У мене немає одягу для Нью-Йорка.
Що? Візьми звичайний одяг. Я експертка з пакування. Давай допоможу.
Гаразд.
Не бачиш моєї синього сорочки? Вона в смужку й на ґудзиках.
-Сорочка в синю смужку… -Так.
Ага.
Ось.
Дякую.
ДЖЕКІ
УСЕ ЗЛАМАНЕ МОЖНА ПОЛАГОДИТИ
Джекі.
Я…
Коуле, що це таке?
Треба було трохи допрацювати після поломки.
З мене вже досить весіль.
Ні, я про це.
Що це таке?
Це нічого не означає.
Просто я знаю, як ти за ними сумуєш.
Він був у тебе
весь цей час?
Хотів віддати тобі.
Але…
Чорт.
-Як голова? -Не питай.
Сніданок-вибачення?
Слухай, а Джекі не бігала з тобою вранці?
Ні, думаю, хотіла поспати довше.
Привіт. Це я…
-Якого біса? -Що ти наробив?
Що?
ВИБАЧТЕ -ДЖ.
Присягаюся, Кетрін, я ні до чого.
Подзвоню, коли долетимо.
Упевнена?
Пані й панове, вітаємо на борту рейсу 345 до аеропорту Кеннеді в Нью-Йорку.
Пристебніть ремені
й вимкніть пристрої, адже ми починаємо зліт.
Переклад субтитрів: Ольга Ковальова