Gutter, dere må spille så bra som mulig om vi skal slå Aurelita igjen i finalen.
De er hevntørstige, og vi er på deres hjemmebane.
Ikke tro at dette blir lett bare fordi vi slo dem én gang.
Hver eneste av dere må levere maks.
Dra hjem. Hvil dere. Vi ses i morgen.
-Vi drar, gutter. -Takk, trener.
Takk, trener.
Greit.
Tror du vi kan vinne?
Holder Dylan formen oppe, kan det gå.
Vet ikke hvordan faren hans overtalte rektor Whitmore
til å ta ham inn på laget igjen, men jeg er glad for det.
Han er alt vi har etter at vi mistet deg.
Jeg hjelper alltid pappa med matboden, så jeg er der fra klokken to.
Jeg kan vise dem hvor den kan stå.
Det trengs ikke.
Pappa har allerede ordnet alt.
Jeg skal bare hjelpe litt.
Ok. Grace, vi kan dra sammen.
Ja. Jeg kommer tidlig for å arrangere kirkelotteriet.
Jeg kan gjøre det. Når?
Vi har mange frivillige.
Vi ses når du kommer. Du kan bare ta det med ro.
Ja. Bare nyt dagen.
-Ok. -Hva er det?
Jeg vil vel bare ha distraksjoner.
Jeg har førerprøve i morgen, og er veldig nervøs.
Jeg må stå denne gangen.
Dette klarer du fint.
Jeg håper det.
-Jeg drar. Ok. -Jeg kommer. Du klarer det.
-Ha det. -Vi ses.
Noen innspill?
Vet du hva, Walter?
Du ser ut som en ekte rytter der.
Jeg er imponert.
Tror du jeg er klar for prøvene i morgen?
Jeg trenger sponsoravtalen.
Ja. Ellers hadde jeg ikke latt deg ri. Ryktet mitt står også på spill.
Du har kommet langt, Alex Walter.
Det er stort sett takket være deg.
Jeg tar æren, men du har jobbet.
Lange dager, tidlige morgener. Jeg kan trene deg hele dagen,
men bare du kan forbedre deg.
Og det har du gjort.
Det høres ut som et farvel.
Hvis min far vil sponse deg, kan jeg ikke være treneren din mer.
Det var så morsomt.
Jeg snakker med dere senere.
Hvorfor er du her ennå?
Jeg lager disse til salgs i morgen.
Fine.
Så du snakker fortsatt ikke med meg?
Hva vil du jeg skal si?
Kjipt av deg å ville jukse på dopingtest og få din far til å bestikke skolen.
Han bestakk ikke skolen.
Men han ordnet jo opp i alt for deg.
Jeg var desperat.
Uten denne kampen får jeg kanskje ikke prøvespille.
Og da får jeg ikke spille på college.
Og da vil min far sikkert ikke snakke til meg før jeg er 40.
Hva så?
Er det viktigste å være snill gutt for faren din?
Kan du ikke stå imot ham?
Vil du ikke være din egen person?
Vet ikke om jeg kan.
Jeg må gjøre ferdig disse.
Det var perfekt.
-Jeg tror du besto. -Virkelig?
Absolutt.
Du står garantert denne gangen.
-Bare positive tanker. -Ok.
-Hei, du. -Hei.
Hei.
Hvordan går det?
Det går bra.
Stor kamp i morgen, hva?
Ja.
Det går nok fint.
Jeg har ikke sett deg noe særlig siden halloween.
Nei, jeg vet det.
Verkstedet, trening og lesing. Det er helt…
Har du fått de nye SAT-resultatene?
Nei.
De skulle ha kommet. Kanskje du burde ringe.
Ja, du har rett. Det skal jeg. Takk.
Vil du skrive collegesøknader sammen, som vi snakket om?
Nei.
Vi slipper opp for tid.
-Jeg kan hjelpe deg å kladde… -La være.
Jeg må se på taktikkene. Som du sa, i morgen er en stor dag.
Så…
Ok. Lykke til.
Ja.
Til deg også.
-Hei. -Herregud.
Overraskelse!
Misforsto jeg? Skulle ikke du komme neste uke?
Nei. Ærlig talt, kjære, du hørtes ut som du trengte en klem.
Jeg sa til Felix at jeg måtte dra en uke tidligere. Det er ok.
Du aner ikke hvor mye jeg har savnet deg.
Ok.
Lykke til.
Kom igjen. Du klarer dette.
Og jeg venter her når du er ferdig.
Jeg lover.
Ok.
VEIVESENET
Du står med glans.
Fint å se deg.
Det er mange ryttere her.
Tror du at du står fordi jeg trente deg?
Ikke bli kjepphøy.
Dette blir ikke lett. Det er en stor greie.
Hvis du får sponsoravtalen, blir det mye jobb.
Mer enn du er vant til nå. Og det blir kvelder og helger bortreist.
Sikker på at du vil det? For hvis du ikke…
Ja, jeg vil det.
Tror du Jackie kommer til å like det?
-Hva mener du? -Gi deg, Alex.
Jeg vet dere er sammen, men ikke hvorfor det er hemmelig.
Hva er du redd for?
Jeg er ikke redd. Det er bare komplisert.
Hvis du vil fortsette med dette, vit at det ikke er lett
å ha et forhold med noen utenfor miljøet.
Selv om forholdet er solid.
-Så hvis ikke… -Men det er det.
Så ingen grunn til bekymring.
Ok, da.
Kom an, cowboy.
Er du klar?
Det får vi tidsnok vite.
Greit, Isaac. Går det bra? Vi kjører på.
Hei, Cole.
Hør her. Jeg spiller ikke i dag.
Hva snakker du om?
Jeg må ta ansvar for det jeg gjorde.
Jeg kan ikke alltid bli reddet av far.
Jeg vet dette er dårlig timing.
Du sier ikke det?
Jeg beklager.
Virkelig. Jeg hater å svikte laget,
men jeg skulle ikke ha gått med på dette.
Jeg prøver bare å gjøre det rette.
Litt sent for det, eller?
Ja. Men Isaac bør få spille denne kampen.
Dylan, det er divisjonsfinalen. Laget trenger deg.
Nei.
De trenger deg.
Takk.
-Ja! -Jeg sto!
Ja! Jeg visste det.
Herregud. Er det…
Bilen til moren din. Ja.
Richard fikk den sendt fra New York.
-Takk. -Bare hyggelig.
Hva om jeg hadde strøket igjen?
Vi visste at du kom til å stå.
Ellers hadde vi tatt den med tilbake til Tony's, som sist.
Ok.
Kom igjen, da.
Takk.
Bare hyggelig. Kos deg.
Kjør forsiktig.
Nei, han spiller ikke. Det må bli Isaac.
Ok, karer, hør etter.
Isaac, du må varme opp kastearmen.
-Hva? -Du skal være quarterbacken vår i dag.
Vår nummer 19, Mr. Newsome, skal ikke spille i dag.
Trener!
Ro dere ned. Det går bra.
Han tar plutselig suspensjonen på alvor.
Kom igjen, dere. Bare gjør deres beste.
Gjør deres beste. Kom igjen.
Ok? Kom igjen!
Vi har en fotballkamp å vinne.
Dylan.
Hva fanken gjør du?
Jeg ble suspendert.
-Jeg bør ikke spille. -Hva?
Etter alt jeg gjorde for å få deg tilbake på laget?
-Aner du hvor vanskelig det var? -Ja.
Og jeg er lei for det.
Det var dumt å få positiv dopingprøve og at du betalte meg inn igjen.
Jeg gjorde feil.
Og det er jeg som må ta konsekvensene, ellers…
-Hva betyr noe da? -At du spiller fotball.
-Kanskje til og med blir proff. -Det er din drøm.
Ikke min.
Og jeg er lei for at det ikke ble sånn for deg.
Men dette er ikke det jeg vil.
I hvert fall ikke slik.
Vet du hva?
Du er ikke god nok til toppdivisjonen uansett.
-Din tur, Alex. -Ikke vær redd.
Jeg klarer dette.
Hut!
Gi ham ballen, Garcia.
Han var ikke klar, fetteren din.
Vent, jeg må ta denne.
Kjære, går det bra? Jeg er midt i kampen.
Hva? Hvor lenge er det mellom dem?
Greit. Ja, jeg kommer straks.
Ring moren din!
Ok, kona mi føder.
-Jeg må gå. -Men hva med kampen?
Nei, du må ta over.
-Nei, det kan jeg ikke. -Jo da.
Bare kjør taktikkene som vi øvde på.
Og hold motet oppe. Jeg regner med deg.
Det gjør vi alle.
Gratulerer, sjåfør.
Fin bil.
Takk. Det var min mors bil.
Den kler deg. Kan du ta dette?
Ja, selvsagt.
Hva sa Alex, da?
Vi ble enige om å melde og ringe mindre.
Det kan se mistenkelig ut.
Ja. Det har gått flere uker.
Når skal dere fortelle at dere er sammen?
Jeg vet ikke. Snart, sikkert.
Dere har jo sagt at dere elsker hverandre.
Hvorfor må det være så hemmelig?
Er det på grunn av Cole?
Nei.
Men Cole har virket litt rar i det siste.
Vi skulle jobbe med søknader sammen,
men han har bare brukt tid på Tony's eller fotball,
og jeg er redd han ikke rekker tidsfristene.
Og jeg trodde han tok SAT igjen, men han sier han ikke har fått svaret,
så jeg vet ikke engang om han tok den.
Kanskje han bare ikke vil si at det gikk dårlig igjen.
Han vil nok ikke lyve for meg.
Hvorfor er du så engasjert i Coles fremtid uansett?
Han er stor gutt. Han klarer det selv, og du er med Alex.
Cole trenger meg.
Å? Eller trenger du at han trenger deg?
Hva mener du?
Kanskje du bare bør velge en gutt!
Beklager.
Skulle ønske mitt største problem var hvilken gutt som liker meg mest,
men det skjer selvsagt ikke noe i mitt kjærlighetsliv.
Grace, er alt i orden?
Nei.
Faren min flyttet ut. Foreldrene mine skal kanskje skilles.
Jeg visste ikke det.
Selvsagt ikke.
Jeg beklager.
Det går bra.
Det går helt fint.
-Jeg må ordne lotteriet. -Kan jeg hjelpe til?
Nei takk. Trengs ikke.
Silver Falls møter motstand.
Touchdown av nummer 37.
Der var første down.
Stor takling. Nummer 97, Hughes på 50 yard-linja.
Og vi går til pause med Aurelita i ledelsen.
Silver Falls må jobbe hardt for å ta igjen forspranget.
Og nå, et veldig spesielt pauseshow.
Folkens, la meg høre dere klappe for cheerleaderne
fra Silver Falls Bighorns…
Går det bra?
Hva tror du?
De hadde klart seg bedre uten meg.
Som du sa, jeg var bare Allens håndlanger.
Jeg vet ikke hva jeg driver med.
Så du slutter?
Det gjorde du.
Ja, men du er treneren.
-Jeg klarer ikke dette. -Jøss.
Gir du virkelig opp så lett?
Tror du noe av dette har vært lett?
Tror du jeg vil trene laget jeg var kaptein på?
Å være på sidelinjen?
Se deg kaste bort sjanser jeg ønsker jeg hadde?
Jeg gir ikke opp lett.
Jeg gir opp måten jeg gjør alt på. Så hardt jeg kan.
Er du ferdig?
Hør her.
Jeg vet det har vært tøft, men du er en god trener.
Laget vet det. Du må bare også vite det.
Gutta har slengt dritt fordi du har latt dem.
At jeg trakk meg…
Det kommer de over.
Men om du gjør det?
Nei. De ser opp til deg.
De trenger deg virkelig.
Og en av oss burde ta ansvar for hva som skjer med dette laget i dag.
Ta dem, trener.
Hei, folkens!
Alle sammen! Kom igjen.
Alle sammen. Vær stille.
Hei! Kom igjen.
Stille!
Gi applaus til cheerleaderne…
Ok, hør på meg.
Jeg skal være ærlig. Det er en vanskelig kamp.
-Ja. -Ja.
Men vi er tøffe.
Vi har vært gjennom verre enn dette.
Men vi spiller med frykt, og det merker de.
Fordi vårt eneste håp gikk rett før kampen.
Glem det!
Ingen har ansvar for hvordan laget spiller,
utenom alle spillerne her og nå.
Jeg har hatt mine beste stunder med dette laget. Jeg vet vi kan klare det.
Jeg kjenner dere.
Jay og Dante, når dere jobber sammen, er dere ustoppelige.
Vi regner med dere.
Og TJ, hvis du løper bra, tar ingen deg igjen.
Og resten av dere? Dere er et lag.
Dere er mitt lag.
Vi er Bighorns. La oss vise dem hva det betyr!
-Er dere med? -Ja, trener.
-Jeg sa, er dere med? -Ja, trener!
Greit!
Jay, du har æren av å starte.
Bighorns på tre!
Én, to, tre, Bighorns!
Kom igjen, gutter!
Hei.
Det er som å spille med Parker hjemme i hagen.
-Greit? -Ja.
-Ikke sant? -Ja!
Hei. Er alt i orden her?
Ja. Vær så god.
-Grace. -Jeg gjorde henne lei seg.
-Visste du det om foreldrene? -Hun sa det nå.
-Hun skulle sagt noe før. -Sånn er jo Grace.
Hun sier aldri hvis noe er galt eller ber om hjelp.
Hun fremstår alltid som tapper.
Jeg føler meg kjip.
Med alt som har skjedd med Nathan og Zach,
har jeg også vært litt selvsentrert.
Vi må gjøre det godt igjen.
Vær så god.
Absolutt.
Ok, cowboy. Det var en god ridning.
Ja, det føltes bra.
Hva syntes faren din?
Du er med.
Virkelig?
Vet du hva dette betyr?
Vi er lagkamerater nå.
Vil du komme og feire med de andre?
Nei, takk.
Jeg må dra på byarrangementet for å treffe Jackie.
Ok, da. Ha det gøy.
Vi ses snart.
To, tre, Buffalo Run!
De fikk ekstrapoenget. Silver Falls gjør en utrolig helomvending.
-Sånn ja! -Nå leder de.
Greit! Isaac, du klarer dette. Kom igjen!
Garcia kommer tilbake på banen, føler på presset her…
Rød 16, Ginger. På to. Klar?
Start!
Rød 16.
Nå! Hut!
Der er kastet! Han fanger den!
Bare fortsett!
Gå, Isaac!
Forbi 20, ned langs 10!
Det blir en Silver Falls-touchdown!
For et triks fra assisterende trener Cole Walter.
Og de har klart det.
-Kom igjen! -Ja, Cole, du er konge!
Ja, Cole! Bra jobbet, trener!
Isaac!
Å, herregud.
Ok, jeg ringer tilbake.
Hørte du det? De vant. Isaac scoret touchdown. Danny ringte.
-Hva? Det er fantastisk! -Ja.
GRATULERER!
Jacks, en alkoholfri gløgg til deg.
Takk.
Jeg må gjøre noe.
Hei.
Hei, Nathan. Hvordan går det?
Det går vel bra.
Fint.
Zach vil ha deg tilbake.
Det var det alt handlet om.
Han var ikke egentlig forelska i meg.
Jeg prøvde å advare deg mot ham.
Zach er god til å få folk til å gjøre det han vil.
Jeg vet ikke hva som skjedde.
Jeg er lei for det.
Jeg vet at du er det.
-Du såret meg ikke med vilje. -Nei.
Men du brydde deg ikke nok om å unngå å såre meg
bare fordi noen andre ga deg litt oppmerksomhet.
Før jeg møtte deg hadde ingen sett sånn på meg.
Men likevel følte jeg at jeg måtte overbevise deg om å like meg.
Og å være med meg.
Jeg følte alltid at jeg likte deg bedre enn du likte meg.
Zach fikk meg bare til å føle meg veldig ønsket.
Usikkerhet er ingen unnskyldning for det du gjorde.
Jeg vet det.
Men jeg mente det ikke.
-Om vi bare kunne prøve igjen… -Hva?
Du og jeg? Jeg tror ikke…
Sky.
Jeg elsker deg.
Vet du hva?
Jeg tror jeg elsker deg også.
Men jeg kan ikke stole på deg mer.
Og jeg kan ikke oppleve det igjen.
Men det ville aldri skjedd igjen…
Sky.
Jeg beklager.
Grace?
Jeg er så lei for det.
Jeg ante ikke at du gikk gjennom alt det.
-Det er greit. -Nei.
Jeg har vært altfor selvsentrert.
-Jeg mente ikke det. -Det går bra.
Jeg trengte å høre det.
Og jeg vil si takk til deg
for alt.
For spillelisten til ballet.
For at du kjørte for å se bandene.
For å støtte klessalget.
Og få meg til å stille som klassepresident.
Ja.
Jeg kunne ikke klart noen av de tingene uten deg.
Og jeg vil veldig gjerne takke deg
for at vi dro for å kjøpe is den første skoledagen.
Jeg kan spise is når som helst.
Du sier aldri når noe plager deg.
-Nei, for ingen bryr seg. -Det er absolutt ikke sant.
Jeg bryr meg.
Skylar bryr seg.
Grace, du er en veldig god venn,
og jeg har tatt deg for gitt.
Og jeg…
Jeg er lei for det med foreldrene dine.
Kan jeg hjelpe?
Du har allerede hjulpet.
Jeg skal skjerpe meg.
Og jeg skal gjøre det godt igjen.
Kanskje vi kan dra og shoppe neste uke.
Du kan sove over hos Walters, og vi kan bestille pizza.
Ja, det høres kult ut. Takk.
Og aller først tar jeg deg med på den.
Den er for barn, Jackie.
Hva så? Kom igjen.
Herregud.
Kan vi hoppe på?
-Er du klar? -Du må hoppe.
Jackie, kom hit.
-Hva? -Jeg fikk sponsoravtalen.
-Å? Det er fantastisk! -Ja.
Vent, Alex. Hva gjør du? Noen kan se det.
Jeg forstår ikke hvorfor vi må holde det hemmelig.
Hvorfor må ingen vite?
Det er ikke rett tidspunkt. Men vi kan snakke om det senere.
Men jeg er veldig stolt av deg.
Virkelig.
Hei.
Gratulerer.
Hvorfor er du ikke der borte?
Det er slutt.
-Jeg ødela det. -Hvordan?
Hvorfor visste ikke jeg det?
Fordi jeg er meg, og jeg sa noe feil, åpenbart.
Og du er knapt hjemme nå for tiden.
For det første,
Erin liker deg virkelig.
Og for det andre, du må slutte å tenke at du ikke kan være ærlig med henne.
Seriøst?
Cole Walter belærer meg om ærlighet med jenter.
Jepp, du har rett. Ingen flere råd fra meg.
Bortsett fra dette.
Ikke mist henne bare fordi du ikke prøvde.
Fortere!
Jeg har hjemmelaget snøfnugg-pynt der.
Ja.
Ja. Takk.
Gratulerer med seieren.
Jeg spilte ikke.
-Hvorfor ikke? -Fordi jeg vil være min egen person.
Skal du ikke prøvespille?
Hva vil faren din si?
Jeg vet ikke. Det vil vel vise seg.
Men det er ikke viktig akkurat nå.
Det viktige er at du hadde rett.
Om hva da?
Hei og velkommen. Takk for at dere kom til Silver Falls Sparkle.
Og nå er det tid for den årlige prisutdelingen.
Jeg må ta mer ansvar.
Og ja, jeg skal…
Jeg skal finne ut av det, ok?
Jeg vet du gjør det.
Du bør høre på meg. Jeg har alltid rett.
I år, for første gang,
gir vi en "Ung gnist"-pris
nominert av tredjeklassen på Silver Falls vgs.
For å ha bidratt til skolen,
inkludert å redde det avlyste høstballet
og invitere collegeskoler
fra hele landet til å møte Silver Falls-elever:
Jackie Howard!
Jackie, kom opp hit.
-Bra, Jackie! -Du fortjener det!
Heia deg!
Vent.
-Visste du om dette? -Heia deg!
Klapp med meg for å vise vår takknemlighet
til alle prismottakerne!
Jeg kjenner ingen som er som deg, Kiley.
Du har hengt for mye med cheerleadere.
Vent, la meg snakke. Jeg prøver å si noe.
Ok.
Og til slutt, øyeblikket vi alle har ventet på.
Jeg syns du er ganske kul, Kiley.
Og jeg tror jeg er litt gal etter deg.
Du er helt klart gal.
Herregud.
Flott.
De kom.
-Og ville at vi skulle… -Erin?
Hør her.
Jeg skjønner at du ikke ser en fremtid med meg. Og det er greit.
-Virkelig. -Nei, det er ikke derfor.
Vi er så unge,
og jeg tror vi er på vei i forskjellige retninger.
Og jeg har troen på deg.
Du bør følge drømmene dine, men det bør jeg også.
Ja.
-Jeg vil ikke holde deg tilbake. -Jeg ville aldri tenkt det om deg.
Og du har rett, vi har ulike drømmer, men det er greit.
Kan vi ikke prøve å nyte det vi har nå?
Vi kan bekymre oss for fremtiden når den kommer.
Det vil jeg gjerne.
Ja.
Greit.
Pust.
Hei!
Én, to, tre…
Takk, Terry.
Skål.
Hei! Får jeg se på den?
Ja.
Du fortjener virkelig dette.
Ja, vel.
Jeg vet at det har vært vanskelig for deg de siste månedene,
men du er en viktig del av bygda og familien vår.
Takk for at du kom tilbake.
Takk for at du fikk meg til å komme tilbake.
Jeg er bare glad alt ordner seg.
Det føles nesten som alt blir normalt igjen.
Der er hun.
Et øyeblikk.
Jackie, gratulerer med prisen.
Takk.
Var det deg?
Nei.
Og jeg har taushetsplikt.
Du burde gå for studentpresident neste år.
Hva? Nei. Jeg stilte som klassepresident.
-Det gikk ikke. -Alle vet hvem som burde ha vunnet.
Og uansett,
det blir lett for deg å bli studentpresident,
for jeg gjør deg til visepresident fra neste semester.
-Kan du det? -Ja.
Takk.
Du fortjener det.
Det er bra. Jeg er stolt av deg.
La oss se hva som skjer.
Hei.
Jeg skal bare…
Hei, Erin, vent.
Gratulerer.
Ja. Takk.
-Til deg også. -Takk.
Er du glad?
Ja, jeg er det.
Det føltes bra denne gangen.
Flott. Det er flott.
Jeg…
Jeg ser deg hjemme. Ok?
Ok.
Jeg tror ikke jeg kommer over dette.
Jeg investerte alt i dette prosjektet.
Jeg ville at det skulle gå.
Jeg tror det hadde gått. Men nå er det slutt.
Og min far stoppet det.
Ja.
Hva skal jeg gjøre nå?
Gården jeg var på, lå midt ute i ødelandet.
Vi sov i telt, og noen dager var det ikke strøm,
og andre dager var det lite mat,
og vi håpet bare at forsyningsbilen var på vei.
-Ja, jeg vet det. Det hørtes fælt ut. -Nei.
Nei, det var flott.
Ikke da doen var tett i tre dager. Det var ille.
Men mesteparten av tiden.
Det er en hel verden der ute, og vi har ikke sett noe av den.
Hva om denne byen
er for liten for dine store ideer?
-Danny. -Jeg skal lære deg om C-akkord.
-C-akkord? -Det er den enkleste akkorden.
-Det er din tur. -Jeg kan gjøre en ollie.
-Jackie, vil du sitte her? -Ja, takk.
Hvorfor ikke prøve en ollie?
Kan jeg intervjue deg til oppgaven "Folk med innflytelse"?
-Klart det, Jordan. -Takk.
Hvor mye kan du lære…
Nå som du har bestått førerprøven…
Jeg blir snart din egen sjåfør, som jeg lovet.
-Ok. -Har du noen toere?
Hei, er mamma her?
-Hun måtte dra. -Og hvor er pappa?
-På de øvre åkrene. -Så sent på kveld?
Ja, og hele ettermiddagen.
Takk. Og gratulerer.
Jeg verdsetter dere. Alle sammen.
Apropos gratulasjoner. Cole fikk SAT-resultatene.
Cole? Hva fikk du?
Bare 1250.
Det er utrolig. Når fikk du svaret?
Par uker siden.
Men jeg trodde…
Hvorfor sa du ingenting?
Vet du hva? Dere kan feire.
Jeg går ut.
Cole?
Går det bra?
Ja.
Kan vi la være med dette igjen?
Jeg vet det ikke går bra.
Du har vært rar i ukevis.
Du har unngått meg og vært ute av huset.
Vi skulle skrive søknader sammen, men du forteller ikke om SAT-svaret?
Bare vær ærlig med meg.
Som om du har vært ærlig med meg?
Hva snakker du om?
Jeg har vært ærlig med deg.
Du har ikke vært ærlig med deg selv engang.
Ok, Cole.
Ok.
Her er litt ærlighet.
Jeg så deg og Alex
hos Richard.
Du vet,
jeg ga deg avstand, som du ba om.
Jeg trodde vi hadde noe. Jeg har prøvd å forstå
hvorfor du er med min bror igjen.
Vi ble enige om å være venner.
Vi har aldri bare vært venner.
Cole, dette er ikke…
-Jeg og Alex er… -Hva da?
Hvorfor kan du ikke holde deg unna ham, men du kan holde deg unna meg?
Jeg kan ikke holde meg unna deg, ok?
Jeg prøver, og ingenting funker.
Og det går ikke, Cole.
Jeg kan ikke være med noen som får meg til å føle slik du får meg til å føle.
-Hva får jeg deg til å føle? -Slutt.
Jeg elsker deg, Jackie.
Og jeg trodde du følte det samme. men tar jeg feil, så bare si det.
Jeg elsker deg.
Ok?
Er vi ferdige? Kan jeg gå nå?
Ville det vært så ille å være sammen med meg?
Hva er det?
Da vi kysset tidligere,
var det den eneste gangen jeg har sluttet å tenke på noe.
Hvordan det går på skolen, om jeg passer inn her, hvordan fremtiden min blir.
Jeg følte meg helt fri,
som om jeg var ute av kontroll, og det går ikke, Cole.
Jeg kan ikke miste kontrollen.
Hvorfor ikke?
Fordi…
…da vet jeg ikke hva som kan skje.
Elsker du ham?
Alex…
Hva skjer?
Det er pappa.
Tekst: Maria Schrattenholz