Панове, ви маєте продемонструвати найкращу гру,
якщо хочемо знову перемогти Ауреліту.
Вони жадають крові, і це буде їхня територія.
Не думайте, що як раз перемогли, і цього разу буде легко.
Кожен із вас має докласти зусиль.
Ідіть додому. Відпочиньте. Побачимося завтра.
-Ходімо, хлопці. -Дякуємо.
Дякуємо, тренере.
Гаразд.
Які наші шанси?
Якщо Ділан буде у формі, шанс є.
Не знаю, як його батько переконав директора Вітмора
повернути його в команду, але, чесно кажучи, я радий цьому.
Оскільки тебе ми втратили, він усе, що в нас є.
Я завжди допомагаю тату з кіоском із їжею, тож буду там десь із 14:00.
Я можу допомогти й показати, де ставити.
Усе гаразд. Усе готово.
Тато майже все вже облаштував.
Я там лише для підмоги.
Добре. Ґрейс, тоді поїдемо разом.
Я приїду раніше, щоб облаштувати церковну лотерею.
Я можу. О котрій?
У нас багато добровольців.
Побачимося, коли приїдеш? Тобі варто розслабитися.
Так. Насолоджуйся днем.
-Гаразд. -Що таке?
Просто хочу чимось відволіктися.
Уранці в мене іспит із водіння і я нервуюся.
Цього разу мушу здати.
Здаси. У тебе вийде.
Сподіваюся.
-Мені треба йти. Чудово. -Я теж іду. Ти впораєшся, Джекі.
-Бувайте. -Бувай.
Які зауваження?
Знаєш що, Волтере?
Ти наче справжній вершник.
Я вражена.
Думаєш, я готовий до завтрашніх проб?
Мені дуже потрібен спонсор.
Так. Інакше я б тебе туди не пустила. Моя репутація теж на кону.
Ти пройшов довгий шлях, Алексе Волтере.
Усе це завдяки тобі.
Я заберу лаври, та ти важко працював.
Пізній час, ранні підйоми. Я можу цілий день тренувати,
та лише ти можеш себе покращити.
І ти це зробив.
Чому це звучить як прощання?
Якщо тато вирішить тебе спонсорувати, я більше не буду твоєю тренеркою.
Кумедно.
Поговоримо пізніше.
Чому ти досі тут?
Намагаюся закінчити, щоб продати завтра.
Мило.
Ти досі зі мною не розмовляєш?
А що я маю сказати, Ділане?
Що це нічого, що ти хотів підробити тест,
а потім твій татко підкупив школу?
Він не підкуповував школу.
Але все одно владнав проблему.
Я був у відчаї.
Якщо не гратиму, не потраплю на показ.
У такому разі я не гратиму за університет.
І якщо це станеться, тато не розмовлятиме зі мною, може, до сорока років.
І що?
Лише це має значення? Бути хорошим для свого татка?
Чому ти не даси відсіч?
Хіба не хочеш бути самим собою?
Не знаю, чи зможу.
Маю закінчити.
Ідеально проїхала.
-Ти навчилася. -Справді?
Авжеж.
Цього разу ти здаси, 100%.
Лише позитивні думки.
Гаразд.
-Привіт, синку. -Привіт.
Привіт.
Як справи?
Потихеньку.
Завтра важлива гра.
Ага.
У тебе все вийде.
Після Геловіну я тебе майже не бачила.
Так, знаю.
Робота в Тоні, тренування, навчання…
Отримав уже нові результати тестів?
Ні.
Мали б уже надійти. Зателефонуй їм.
Так, ти маєш рацію. Зателефоную. Дякую.
Хочеш, разом складемо заявки на вступ, як і планували?
Ні. Не треба.
Часу лишається дедалі менше.
-Можу зробити тобі чернетку… -Облиш.
Маю повертатися до комбінацій. Сама кажеш, що завтра важливий день.
Тож…
Гаразд. Щасти.
Ага.
І тобі.
МОЄ ЖИТТЯ З ВОЛТЕРАМИ
-Привіт. -Боже.
Сюрприз.
Я наплутав? За тиждень мала приїхати.
Не наплутав. По голосу я зрозуміла, що тобі треба мої обійми.
Сказала Феліксу, що їду на тиждень раніше. Усе добре.
Навіть не уявляєш, як я сумував.
Гаразд.
Щасти тобі.
Та годі. У тебе все вийде.
А я чекатиму тут, коли ти закінчиш.
Обіцяю.
Добре.
ВІДДІЛ ТРАНСПОРТНИХ ЗАСОБІВ
Усе буде чудово.
ОКРУГ АУРЕЛІТА
Рада тебе бачити.
Тут купа вершників.
Думав, візьмуть, бо я тренувала?
Не будь самовпевненим. Це буде непросто. Це серйозно.
Якщо тебе візьмуть, буде багато роботи.
Більше, ніж зараз. Ти будеш відсутній вечорами, на вихідні.
Ти точно цього хочеш? Бо якщо ні…
Так, хочу.
Джекі зрадіє цьому?
-Ти про що? -Припини, Алексе.
Знаю, що ви разом.
Але не розумію, чому це секрет.
Чого ти боїшся?
Я не боюся. Просто все складно.
Якщо хочеш продовжити,
ти маєш знати, що непросто мати стосунки з кимось не з нашого світу.
Навіть якщо стосунки міцні.
-Якщо ж ні… -Вони міцні.
Нема про що хвилюватися.
Гаразд.
Ходімо, ковбою.
Готовий?
Невдовзі дізнаємося.
Айзеку, усе добре? Вперед.
Коуле.
Слухай, сьогодні я не гратиму.
Ти про що?
Я маю відповісти за свій вчинок.
Тато не може весь час за мною підчищати.
Розумію, зараз невчасно.
Та невже?
Вибач.
Серйозно, я не хочу підводити команду,
але я із самого початку не мав на це погоджуватися.
Я намагаюся чинити правильно.
Хіба зараз не запізно?
Так. Але це має бути гра Айзека.
Ділане, це фінал дивізіону. Ти потрібен команді.
Ні.
Їм потрібен ти.
Дякую.
-Так! -Я здала!
Так! Знала, що ти здаси.
Боже мій. Це ж…
Машина твоєї мами. Так.
Річард доставив із Нью-Йорка.
-Дякую. -Прошу.
А якби я знову не здала?
Ми знали, що ти здаси.
А як ні, поставили б у гараж Тоні, як минулого разу.
Що ж.
Вперед.
Дякую.
Будь ласка. Розважайся.
Будь обережна.
Він не грає. Буде Айзек.
Панове, слухайте сюди.
Айзеку, розминай руку для кидків.
-Що? -Сьогодні ти будеш нашим квотербеком.
Наш номер 19, пан Ньюсом, сьогодні не гратиме.
Тренере!
Заспокойтеся. Усе буде добре.
Він вирішив серйозно сприйняти відсторонення.
Давайте, хлопці. Викладіться на повну.
Постарайтеся. Вперед!
Добре? Ходімо!
Ми маємо перемогти в цій грі.
Ділане.
Що ти в біса робиш?
Мене відсторонили, тату.
-Я не маю грати. -Що?
Я все зробив, щоб повернути тебе в команду.
-Ти уявляєш, як це було важко? -Так.
Вибач.
Я не пройшов тест на наркотики, ти заплатив, щоб мене лишили.
Це неправильно.
Я облажався.
І я маю відповісти за наслідки. Інакше…
-Навіщо це все? -Щоб ти грав у футбол.
-Може, колись станеш професіоналом. -Це твоя мрія.
Не моя.
І мені шкода, що в тебе не склалося.
Це не те, чого хочу я.
Принаймні не так.
Знаєш що?
Ти все одно не дотягуєш до Дивізіону 1.
-Твоя черга, Алексе. -Не хвилюйся.
У мене все вийде.
Почали!
Ґарсіє, передавай йому м'яч.
Твій кузен був не готовий.
Я маю відповісти.
Люба, ти в порядку? Я зараз на грі.
Що? Який проміжок між переймами?
Гаразд. Так, зараз буду.
Дзвони своїй мамі!
Слухай, моя дружина народжує.
-Я маю іти. -А як же гра?
Ти маєш узяти її на себе.
-Ні, я не можу. -Звісно, можеш.
Роби комбінації так, як відпрацьовували.
І підтримуй їхній дух. Я на тебе розраховую. Ми всі розраховуємо.
Вітаю, водійко.
Гарна автівка.
Дякую. Це була мамина машина.
Вона тобі дуже пасує. Можеш узяти?
Так, звісно.
Що сказав Алекс?
Ми домовилися багато не писали й не говорити.
Можуть запідозрити.
Ага. Минуло кілька тижнів.
Коли ви розкажете, що разом?
Не знаю. Мабуть, скоро.
Думала, ви вже зізнались одне одному в коханні,
тож не розумію, чому ви все тримаєте в секреті.
Це через Коула?
Ні.
Та Коул останнім часом якийсь не такий.
Ми мали разом скласти заявки на вступ,
а він весь час проводить в майстерні або з командою.
Хвилююся, що він пропустить термін.
Я думала, він перездав тести,
але він каже, що ще немає результатів,
тож я не впевнена, що він здавав.
Може, він не хоче казати про поганий результат.
Не думаю, що він би брехав.
Джекі, чому ти так переймаєшся майбутнім Коула?
Він великий хлопчик, сам може впоратися. А ти з Алексом.
Я потрібна Коулу.
Точно? Чи це ти хочеш, щоб так було?
Ти про що?
Може, просто обери собі хлопця.
Вибач.
Я б хотіла, щоб моєю проблемою було, кому з красенів я подобаюся,
та в моєму любовному житті нічого не відбувається.
Ґрейс, усе гаразд?
Ні.
Мій тато з'їхав. Мабуть, мої батьки розлучаться.
Я не знала.
Авжеж ні.
Мені дуже шкода.
Усе нормально.
Усе добре, правда.
-Маю завершити організацію лотереї. -Допомогти?
Ні, дякую. Сама зроблю.
Сілвер-Фоллзу ніяк не щастить.
ГОСПОДАРІ 13 ГОСТІ 0
Тачдаун від «Вовків».
М'яч у «Вовків», перший даун.
Потужний текл. Номер 97, Г'юз, на лінії 50 ярдів.
ГОСПОДАРІ 20 ГОСТІ 0
У нас перерва після першого тайму. Ауреліта веде рахунок.
Сілвер-Фоллзу доведеться добряче попрацювати.
А тепер зустрічайте дуже особливе шоу.
Фанати, вітайте оплесками чирлідерок команди «Товстороги» із Сілвер-Фоллза.
Усе гаразд?
А ти як думаєш?
Їм було б краще без мене.
Як ти й казав, я просто сучка Аллена.
Я не знаю, що роблю.
І що? Кинеш усе?
Ти ж кинув.
Так, але ти тренер.
-Я не можу. -Отакої.
Так легко здаєшся?
Думаєш, це було легко?
Думаєш, я хочу тренувати команду, яку очолював? Бути на другому плані?
Дивитися, як ти розкидаєшся шансами, про які мрію?
Я не здаюся легко.
Я здаюся так само, як і все інше роблю. З максимумом зусиль.
Усе сказав?
Послухай, друже.
Знаю, було важко, але ти хороший тренер. Команда це знає. І ти затям.
Хлопці бурчать, бо ти їм дозволяєш.
Моє вибуття…
вони переживуть.
А твоє?
Ні. Вони рівняються на тебе.
Ти їм потрібен.
Один із нас має взяти на себе відповідальність за сьогоднішню гру.
Іди, тренере.
Агов, хлопці!
Усі підійдіть!
Усі сюди! Хлопці, тихіше.
Агов!
Тиша!
Оплески чирлідеркам команди…
Так, слухайте сюди.
Брехати не буду: сьогодні важка гра.
-Ага. -Так.
Але ми міцні.
Ми пережили набагато гірше.
Але зараз ми граємо налякано, і вони це відчувають.
Бо наша єдина надія пішла перед грою.
Забудьте про це!
Ніхто не несе відповідальність за гру, окрім кожного гравця цієї команди.
Найкращі часи свого життя я провів у цій команді, тому я знаю, що ми можемо.
Я знаю вас.
Джею, Данте, коли ви працюєте у зв'язці, вас не спинити.
Ми вам довіряємо.
Ті Джею, якщо бігатимеш, як ти вмієш, ніхто тебе не впіймає.
А решта? Ви команда.
Моя команда.
Ми «Товстороги». Покажімо їм, що це означає!
-Хлопці, ви зі мною? -Так, тренере.
-Я спитав: «Ви зі мною?» -Так, тренере!
Гаразд!
Джею, тобі слово. Зроби фінальний клич
На рахунок три!
Один, два, три, «Товстороги»!
Уперед, хлопці!
Слухай.
Грай, наче дома з Паркер у дворі.
-Добре? -Так.
-Ясно? -Так!
ЦЕРКВА СВЯТОЇ ЄДНОСТІ СІЛВЕР-ФОЛЛЗА
Тут усе гаразд?
Авжеж. Тримайте.
-Ґрейс. -Мабуть, я її засмутила.
Ти знав про її батьків?
Щойно сказала.
-Шкода, що не сказала раніше. -Така вже Ґрейс.
Не каже, якщо щось не так, не просить допомоги.
Завжди робить вигляд, що все гаразд.
Я жахливо почуваюся.
Через усе, що коїлося з Нейтаном і Заком,
я теж зациклився на собі.
Ми маємо загладити провину.
Тримайте.
Сто відсотків.
Ковбою, ти чудово проїхав.
Так, непогане було відчуття.
Що тато думає?
Він тебе бере.
Справді?
Знаєш, що це означає?
Тепер ми напарники.
Хочеш піти відсвяткувати з рештою?
Ні, дякую.
Іду на фестиваль побачитися з Джекі.
Гаразд. Розважайся.
До зустрічі.
Побачимося.
Два, три, комбінація «Буфало»!
Додаткове очко зараховано. Сілвер-Фоллз з блиском повертається в гру.
Ось так!
ГОСПОДАРІ 27 ГОСТІ 30
Вони лідирують.
Айзеку, ти зможеш. Уперед!
Ґарсія повертається на поле. Він відчуває тиск…
Червоний 16, «Імбир». На два. Готові?
Розходимося!
Червоний 16.
Зараз! Вперед!
Оце так кидок! Він його ловить!
Продовжуй бігти!
Вперед, Айзеку!
Минає 20-ярдову лінію! Біля десятої!
Тачдаун від Сілвер-Фоллза!
Яка хитра гра від асистента тренера Коула Волтера!
І вони це зробили!
-Давайте! -Так, Коуле, ти герой!
Коуле! Молодець, тренере!
Айзек!
Боже мій.
Добре, передзвоню.
Ти чула? Вони перемогли. Айзек здобув тачдаун. Дзвонив Денні.
-Що? Дивовижно! -Так.
КОУЛУ ВІТАЮ!
-Джекс, один безалкогольний глінтвейн. -Дякую.
Піду щось зроблю.
Привіт.
Привіт, Нейтане. Як справи?
Нормально. Мабуть.
Добре.
Зак хоче тебе повернути.
Ось у чому була річ.
Насправді я йому ніколи не подобався.
Я намагався тебе попередити.
Зак вміє переконувати робити те, що він хоче.
Я не розумію, що сталося.
Мені дуже шкода.
Я знаю.
-Ти не хотів мене образити. -Ні.
Але тобі було байдуже, що ти можеш мене скривдити,
лише тому, що хтось звернув на тебе увагу.
Скайлере, до зустрічі з тобою ніхто ніколи так на мене не дивився.
Я відчував, що маю переконувати тебе любити мене.
Бути зі мною.
Я завжди відчував, що ти мені подобаєшся більше, ніж я тобі.
А із Заком я почувався таким бажаним.
Твоя невпевненість не виправдання твоєму вчинку.
Знаю.
Але, Скаю, я не хотів.
-Якби ми спробували… -Що?
Ти і я? Я не…
Скаю.
Я тебе кохаю.
Знаєш що?
Я теж тебе кохаю.
Та я більше не можу тобі довіряти.
І я не хочу знову це пережити.
Цього ніколи не станеться…
Скаю.
Вибач.
Ґрейс?
Мені дуже шкода.
Я не знала, що в тебе коїться.
-Усе гаразд. -Ні, це не так.
Я надто зациклилася на собі.
-Я не те мала на увазі. -Пусте.
Я мала це почути.
І я хочу тобі подякувати
за все.
За плейлист для балу.
За те, що повезла мене шукати гурти.
За те, що підтримала ідею поп-апу.
За те, що вмовила на вибори президента.
Так.
Без тебе я б ні з чим із цього не впоралася.
І я справді хочу тобі подякувати,
що запросила мене їсти морозиво в перший день навчання.
Я ніколи не відмовлюся від морозива.
Ти завжди мовчиш про свої проблеми.
-Так, бо всім байдуже. -Це зовсім не так.
Мені не байдуже.
Скайлеру не байдуже.
Ґрейс, ти така хороша подруга,
а я сприймала це як належне.
І мені
дуже шкода, що так сталося з твоїми батьками.
Чим я можу допомогти?
Ти вже допомогла.
Я виправлюся, добре?
І я загладжу свою провину.
Можемо наступного тижня піти по крамницях.
І ти можеш лишитись у Волтерів, ми замовимо піцу.
Так, крутий план. Дякую.
А для початку я поведу тебе туди.
Джекі, це для дітей.
І що? Ходімо.
Боже.
Можемо застрибувати?
-Готова? Добре. -Треба застрибнути.
Джекі, іди сюди.
-Що? -У мене вийшло.
Я маю спонсора.
-Справді? Чудово! -Так.
Чекай. Що ти робиш? Нас можуть побачити.
Не розумію,чому ми маємо тримати це в таємниці.
Чому ніхто не має знати?
Зараз не час. Поговоримо про це пізніше, добре?
Але я дуже пишаюся тобою. Справді.
Привіт.
Вітаю.
Чому ти не там?
Між нами все скінчено.
-Я все зіпсував. -Як?
І чому я не знав?
Бо я – це я, і я сказав те, що не треба було, звісно ж.
А тебе цими днями майже немає вдома.
Що ж, по-перше,
ти дуже подобаєшся Ерін.
Ясно? І по-друге, припини думати, що не можеш бути з нею чесним.
Справді?
Коул Волтер читає лекцію про чесність із дівчатами.
Так, ти маєш рацію. Більше не буду нічого радити.
За винятком цього.
Не втрать її, бо не спробував.
Швидше!
У мене є прикраси-сніжинки, які я зробила власноруч.
Так.
Так. Дякую.
Вітаю з перемогою.
Я не грав.
-Чому? -Бо я хочу бути самим собою.
Тобто ти не підеш на показ?
Що скаже твій тато?
Не знаю. Мабуть, невдовзі дізнаюся.
Але зараз це неважливо.
Важливо те, що ти мала рацію.
Щодо чого?
Привіт усім. Ласкаво просимо. Дякую, що завітали на «Вогні Сілвер-Фоллза».
А зараз час для щорічного нагородження.
Я повинен нести відповідальність.
І так, я збираюся…
Я розберусь із цим.
Я знаю.
Варто мене слухати, бо я завжди маю рацію.
Цього року ми вперше
вручаємо нагороду «Молодий вогник»,
номіновану молодшим класом старшої школи Сілвер-Фоллза.
За заслуги перед школою,
зокрема за збереження скасованого осіннього балу
і за запрошення університетів
з усієї країни на зустріч з учнями Сілвер-Фоллза.
Джекі Говард!
Джекі, виходь сюди.
-Молодець, Джекі! -Ти на це заслужила, Джекі!
Молодець!
Стривай.
-Ти знав про це? -Молодець!
А тепер давайте разом покажемо свою вдячність
усім нашим «вогникам» Сілвер-Фоллза!
Кайлі, я не зустрічав таких, як ти.
Занадто довго зависав із чирлідерками.
Чекай, дай мені сказати. Я хочу дещо висловити.
Гаразд.
І нарешті, мить, на яку всі ми чекали.
Кайлі, ти дуже крута.
І, схоже, я божеволію від тебе.
Ти точно божевільний.
Господи.
Чудово.
Вони прийшли.
-Хотіли змусити нас поїсти… -Ерін?
Слухай,
я розумію, що ти не бачиш майбутнє зі мною, і це нічого.
-Справді. -Ні, справа не в цьому.
Ми такі молоді
й, мабуть, дивимося в різних напрямках.
Але я вірю в тебе.
Ти маєш іти за своїми мріями, але і я теж.
Так.
Я не хочу тебе стримувати.
Я б ніколи так не думав.
І ти маєш рацію: у нас різні мрії,
але це нормально.
Давай насолоджуватися тим, що маємо? Подумаємо про майбутнє, коли настане час.
Я не проти.
Так.
Добре.
Дихай.
Агов!
Раз, два, три.
Дякую, Террі.
Бувай.
Привіт! Можна подивитися?
Так.
Ти на неї заслужила.
Ага.
Слухай, я знаю, що останні місяці тобі було нелегко, але…
ти важлива частина цієї громади й нашої родини.
Дякую, що повернулася.
Дякую, що переконали повернутися.
Рада, що все владналося.
Здається, усе нормалізується.
-Он вона. -Я на секунду.
Джекі, вітаю з нагородою.
Дякую.
Це ти влаштувала?
Ні.
Я обіцяла не казати.
Стань головою учнівської ради наступного року.
Що? Ні. Я вже пробувала з президентом класу.
-І ось що вийшло. -Усі знають, хто мав перемогти.
Хай там як,
тобі буде легко очолити учнівську раду,
бо з наступного семестру я зроблю тебе заступницею голови.
-А ти можеш? -Звісно.
Дякую.
Ти заслужила.
Це добре. Я пишаюся тобою.
Побачимо, як буде далі.
Привіт.
Мені треба…
Ерін, зачекай на мене.
Вітаю.
Так. Дякую.
-Я тебе теж. -Дякую.
Ти щасливий?
Так.
Цього разу було круто.
Чудово. Прекрасно.
Я…
Побачимося вдома.
Добре.
Я не знаю, як це пережити.
Я вклав усе в цей проєкт.
Хотів, щоб усе спрацювало.
І спрацювало б. Але тепер усьому кінець.
Тато забрав це в мене.
Так.
Що мені тепер робити?
Ферма, на якій я жила, була в суцільній глушині.
Ми спали в наметах, іноді не було електрики,
а в деякі дні їжа закінчувалася,
і ми сподівалися, що вантажівки її довезуть.
-Так, знаю. Звучало жахливо. -Ні.
Ні, це було чудово.
Не коли туалет забився на три дні. Оце було жахіття.
Але здебільшого було добре.
За межами нашого містечка є цілий світ, а ми нічого не бачили.
Що як це місто
надто мале для твоїх грандіозних ідей?
-Денні, ходи. -Навчу тебе акорду C.
-Акорд C? -Це найпростіший акорд.
-Твоя черга. -Я стрибаю зі скейтом.
-Джекі, хочеш сісти тут? -Так, дякую.
Спробуєш стрибнути?
Можна візьму інтерв'ю для завдання про впливових людей?
-Звісно, Джордане. -Дякую.
Скільки навчатися…
Отже, тепер, коли ти склала іспит із водіння…
Стану твоєї особистою водійкою, як і обіцяла.
-Гаразд. -Двійки є?
Мама тут?
-Вона поїхала на виклик. -А де тато?
-Він на верхньому полі. -У цю пору ночі?
Був там весь час після обіду.
Дякую. І вітаю.
Пишаюся вами. Усіма.
Поки ми всі одне одного вітаємо, Коул отримав бали тестів.
Коуле, і які результати?
Щось типу 1 250.
Дивовижно. Коли ти їх отримав?
-Кілька тижнів тому. -Але я думала…
Чому нічого не казав?
Знаєш що? Продовжуйте святкувати.
Піду погуляю.
Коуле?
Усе гаразд?
Я в порядку.
Можна без цього знову?
Знаю, що ти не в порядку.
Ти тижнями поводишся холодно.
Уникаєш мене, не буваєш удома.
Ми мали складати заявки на вступ,
але ти не кажеш, що отримав бали тестів.
Прошу, будь зі мною чесним.
А ти була чесною зі мною?
Ти про що?
Я була з тобою чесною.
Та ти навіть із собою не чесна.
Гаразд, Коуле.
Гаразд.
Ось тобі трохи чесності.
Я бачив вас з Алексом
у будинку Річарда.
Знаєш,
я дав тобі простір, як ти просила.
Думав, між нами щось є.
Я голову зламав, гадаючи, чому ти з моїм братом. Знову.
Ми вирішили, що будемо друзями.
Ми не були друзями.
Коуле, це не…
-Ми з Алексом… -Що?
Чому ти не можеш бути без нього, а без мене – можеш?
Я не можу бути без тебе, ясно?
Я намагаюся, але нічого не виходить.
А я так не можу, Коуле.
Я не можу бути з тим, з ким відчуваю те, що з тобою.
-І що ти відчуваєш? -Припини.
Джекі, я тебе кохаю.
Думав, ти відчуваєш те саме. Якщо я помиляюся, просто скажи.
Я кохаю тебе.
Ясно? Ми закінчили? Можна мені йти?
Чому бути зі мною для тебе так жахливо?
Що таке?
Коли ми тоді поцілувалися,
це було вперше, коли я ні про що не думала.
Ні як справи в школі, ні чи вписуюся я, ні що мене чекає в майбутньому.
Я почувалася вільною,
ніби я втратила контроль, але я так не можу, Коуле.
Я не можу. Не можу втратити контроль.
Чому?
Тому що…
Я не знаю, що станеться, якщо втрачу.
Ти його кохаєш?
Алексе…
Що відбувається?
Це тато.
Переклад субтитрів: Ольга Ковальова