God morgon, Geppetto.
God morgon.
Ska jag hämta nåt åt dig?
Åt mig?
Nej, jag ville bara...
Ingenting. Jag kom in för att värma mig. Har du känt hur iskallt det är ute?
Jag sätter mig här en liten stund för att värma mig.
-Sätt dig. -Tack.
Förlåt, men jag bröt nästan foten. Se bara på den här.
-Den kan gå sönder när som helst. -Nej då. Den går inte sönder.
Jag kan laga den på en halvtimme. Det kostar lite.
-Den är stadig. Den duger som den är. -Javisst, som du vill.
Men här...
Ursäkta, men...
Det här bordet lutar åt höger.
-Bordet? -Det går inte att äta på det.
Det är ett allvarligt problem. Det tar ett par dagar.
Inte på en gång. Jag hämtar den i morgon.
Den duger som den är. Oroa dig inte.
Då går jag, då. Vi ses!
Dörren hoppar ur handen på en. Den är färdig.
Den öppnas inte när man går in och stängs inte när man går ut.
-Jag kan göra den så gott som ny. -Kom, det behövs inte. Sätt dig.
-Det kostar ingenting. Jag lagar den. -Nej, sätt dig ner och ät.
Huset bjuder, annars plockar du sakta men säkert isär hela värdshuset.
Som du vill.
-Dörren måste ändå bytas ut. -Jag vet.
Du får den här goda brödbiten med ost på.
Bara du är tyst, förstått?
Det är inte akut. Den håller några dagar.
-Bordet duger bra som det är. -Det har rätat på sig...
Även stolen är inte heller så pjåkig.
Kom och njut av föreställningen!
Kom och skratta!
För alla barn och alla familjer!
Den stora dockteatern!
Vi tar emot mat som betalning!
Garanterat roligt!
Ursäkta, men vad för sorts marionetter?
-Riktiga marionetter. -I trä?
Ja, vad annars är de gjorda av?
-Får jag ta en titt? -Nej.
Passa på!
I kväll, bara för fyra slantar!
De finaste marionetterna i världen! Det blir en makalös föreställning!
För alla barn och alla mammor...
Riktiga marionetter!
-Sluta nu! Titta inte, sa jag. -Man ser inte så bra. Jag ville...
-Visst, tack. -Vi ses i kväll.
Passa på!
Barn, spring och berätta för era mammor!
Den bästa föreställningen nånsin!
Mäster Körsbär?
Körsbär?
-Vad gör du på golvet? -Ingenting.
Det är jag.
-Är allt bra? -Ja.
Vad vill du?
Jag kom för att be om en tjänst.
I morse fick jag en idé, en lysande idé, enligt mig.
-Får jag berätta? -Javisst.
Jag tänkte att jag med mina två händer skulle göra en marionett i trä.
Men inte vilken marionett som helst, utan den finaste i världen.
Så att folk undrar: "Vem gjorde den? De ska häpna när de ser den.
Och med den ska jag resa runt i världen och tjäna mitt levebröd hederligt.
Jag har redan tänkt ut ett namn!
-Jag tänkte mig "Pinocchio". Fint, va? -Ja.
Körsbär, säg sanningen nu.
-Har du druckit? -Nej, inte en droppe.
Du har druckit. Jag vet det. Du kan säga det till mig.
Geppetto, vad vill du ha av mig?
En liten tjänst.
Du vet att jag håller av dig. Jag har alltid gjort det.
Jag skulle behöva en träbit, om det inte är till besvär.
För just nu har jag ingenting.
-Har du det? -Javisst.
Ja, det har jag! Det har jag!
Ta den där.
Så du är verkligen berusad? Det här är bara för mycket.
Ta den!
-Jag kan inte ta emot... -Du får den.
Nej, inte den här! Jag behöver den.
-Du får den. -Men den här...
Låt mig se.
Kors i taket, det här är en av de finaste träbitarna jag sett!
Jag ska göra en fantastisk marionett.
Så där, snart färdig.
Hör du mig, Pinocchio?
Hör du mig?
Seså!
Pinocchio, säg nånting.
Rör på munnen för pappa. Säg "pappa" nu.
Pappa.
Titta.
Pap-pa.
Försök nu!
Pinocchio?
Pap-pa.
Pappa!
Min son är född! Min son är född!
Jag har en son! Hör ni mig?
Jag har blivit pappa!
-Jag har blivit pappa! -Vad har hänt?
Remigio, vet du vad som har hänt? Jag har fått en son. Han föddes nu!
-Jösses, grattis! -Tack.
-Jag har blivit pappa! -Geppetto, vad har hänt?
Jag skulle precis berätta det. Min son är född. Jag har blivit pappa.
Från ena dagen till den andra?
-Från ena minuten till den andra! -Driver du med mig?
Jag är glad för din skull, men gå och lägg dig nu.
-Du har väckt alla. -Jag vill inte väcka nån.
Bara berätta att min son är född!
Nästan klart.
Snart så, snart så...
Titta.
Här är du. Tycker du att du är fin?
Tycker du det?
Tycker du om hur jag gjorde dig? Det gör verkligen jag.
Då så, Pinocchio, nu ska pappa lära dig att gå.
Du måste gå ordentligt, annars trillar du. Du kan göra dig illa, så se upp.
Titta, jag visar dig.
Först det ena benet, sen det andra. Ett och två.
Titta på mig. Ett och två...
Gör som jag, och sen om några dagar kan du gå...
Pinocchio, har du redan lärt dig?
Jag är knappt färdig med dig och du är redan respektlös mot pappa.
Ingen bra start, min son. Inte alls!
Pappa, nu går jag!
Lyssna på pappa.
Kom tillbaka.
Hjälp!
Vem är det?
Det är jag. Den talande syrsan.
Jag har bott i det här rummet i över hundra år.
Jag såg hur du uppförde dig mot din far. Nu ska du få höra en viktig sanningen:
Gud nåde de barn som inte lyder sina föräldrar.
De kommer alltid fara illa.
-Jag tycker inte om att lyda. -Hur ska du göra i skolan?
Jag vill inte gå i skolan.
Stackars Pinocchio, jag tycker synd om dig.
-Varför då? -För att du är en marionettdocka.
Och ännu värre, för att du har en träskalle.
Jag är trött på dig!
-För att jag kallade dig träskalle? -Ja, det irriterar mig.
-Ser du? Du är en träskalle. -Sluta!
Träskalle!
Jag har fått nog av dig!
-Vem är det? -Pinocchio, är du hemma?
Jag har letat efter dig hela dagen! Det är jag, pappa. Öppna!
Jag kommer!
Pappa!
-Öppna nu! -Jag kan inte. Mina ben är borta!
Vad menar du? Öppna nu, Pinocchio!
-Mina ben är borta! -Vänta, jag kommer!
Skynda dig, pappa! Skynda!
Pappa är här!
Pappa kommer nu. Oroa dig inte.
Men se där! Hur lyckades du bränna upp dina fötter?
Jag somnade med fötterna över elden.
Somnade du med fötterna över elden?
Du måste vara försiktig. Om jag inte hade kommit, så hade du brunnit upp.
Se på dem... Fötterna jag snidade var så fina.
Jättefina. Jag var så stolt över dem.
-Vad gör vi nu? -Kan du göra ett par nya?
Nej, för då rymmer du igen! Lär dig din läxa.
-Snälla, jag ber! -Nej, sa jag!
Så fort du lärde dig gå, så rymde du. Jag letade hela dagen. Jag gör inga nya!
-Snälla pappa... Snälla, käraste pappa. -Nej.
Kan du göra ett par nya? Snälla pappa...
Sov nu, Pinocchio. Var still med benen.
Sluta nu!
Sluta! Ner med dem!
Titta så fina de är.
-Sluta, nu räcker det! -Men de är ju nya.
Jag vet. Du får använda dem i morgon.
Seså nu, du ska upp tidigt. Sov nu, för i morgon ska du till skolan.
Med alla de andra barnen och lära dig läsa och skriva med en ABC-bok.
Vad är en ABC-bok?
Vad det är? Det är en bok.
En bok med bokstäver i.
För att gå i skolan måste man köpa en sån.
Vi måste köpa en...
God morgon, Cecconi.
-Jag behöver en ABC-bok. Nu genast. -Självfallet.
Tackar.
Här.
Jag kan inte betala den direkt.
Men jag har gjort många småjobb. Jag betalar så fort jag får in pengarna.
Vad händer om de inte betalar då?
Så klart de betalar.
-Jag behöver ABC-boken på en gång. -Hemskt ledsen.
Jag förstår. Hör här...
Kan jag ge dig min rock?
Se vad jag är tvungen att göra här.
Se vilket praktstycke. Du får den i förskott.
Den är över hundra år gammal. Vem ska jag sälja den till?
-Vad sa du? -Den är hundra år gammal.
Inte hundra år gammal.
Tvåhundra år gammal. Den är antik, ett samlarobjekt.
Den tillhörde markisinnans farfarsfarsfar.
Kan du tänka dig?
Tack.
Tillhörde även västen markisinnans farfarsfarsfar?
Västen? Vill du ha den med?
En matchande ensemble, väst och rock.
I den här kylan, Cecconi? Låt gå. Jag behöver ABC-boken.
Även västen tillhörde markisinnans farfarsfarsfar.
Här.
-Och byxorna? -Nej!
Nej, de var min farfars, inte markisinnans farfar.
God morgon! Jag ska ta min son till skolan.
Skynda på, annars kommer vi sent. Nu går vi, Pinocchio.
Mäster Körsbär!
Precis den jag ville träffa! Här är träbiten du gav mig.
-God morgon. -Det är bra, Pinocchio.
Jag har gjort ett mästerverk. Han heter Pinocchio. Han är min son.
Körsbär?
Han är min son.
Har du druckit?
Vi ses! Du borde dricka mindre.
Nu går vi.
Kom och njut av föreställningen! Kom och skratta!
Vad är det?
Pappa, vad finns där borta?
Det är dockteatern.
Med marionettdockor som du.
Inte riktigt som du, för du är finast av alla. Kom nu.
Vad gör de?
De är marionettdockor. De har roligt och får folk att skratta.
Nu ska vi till skolan. Först studera, sen kanske vi går dit.
Nu går vi till skolan.
Framme.
-Hej då, Pinocchio. -Hej då, pappa.
Du måste vara duktigare än alla andra. Lovar du det?
Hej då.
Hej då, min son!
Jag tog min son till skolan.
Är du en marionett? Var är dina trådar?
-Varsågod. -Jag har inga trådar.
-Söker du arbete? -Nej, jag vill bara titta.
Det kostar fyra slantar. Har du inte det? Gå härifrån, då.
Skynda er, det börjar strax!
Skynda er, bara några få platser kvar!
Du får inte gå in. - Sista föreställningen!
-Kan du låna mig fyra slantar? -Tyvärr inte.
Det är nästan fullsatt.
Ursäkta?
Kan du ge mig fyra slantar?
Fyra slantar? Och vad får jag i utbyte?
Pappas ABC-bok.
Låt mig se.
Jag är så trött. I dag har jag inte lust att göra nånting.
Jag fick en idé! Jag låtsas vara döv så jag slipper arbeta.
Harlekin, gå och hämta mina piller!
-Hämta en iller? -Vad då för iller? Mina piller!
-Hämta dem på apotek? -Vad då grek?
Jag känner ingen grek.
Känner ni nån grek?
-Har du fått fnatt? -Min katt?
Min katt har sprungit bort! Har nån sett den?
Vad då för katt?
Fnatt!
Det var som djävulen!
Djävulen!
-Vem ropade på mig? -Han där!
Jag? Jaså, så du hör mig, din skurk?
Pantalone, säg sanningen nu, vem av er var det?
Harlekin!
Sanningens mun: Vem ropade på djävulen?
Pantalone!
Det var Pantalone!
-Bestäm er nu. Vem var det? -Det är han som är gycklare, inte jag!
Gudars skymning!
Där sitter en marionett i trä! En marionett som vi!
Det är sant! Vad heter du?
Pinocchio!
Kom och ge dina träbröder en kram!
Kom och ge oss en kram, Pinocchio.
Du måste fly, Pinocchio!
Fly, Pinocchio!
-Vad är det som händer här? -Fly!
-Varför?
Fly!
Hördu, kom hit!
-Vem är du? -Pinocchio.
Och dina trådar?
Inga trådar! Kom, följ med mig.
Låt föreställningen fortsätta. Colombina!
Colombina, ut med dig!
Låt föreställningen fortsätta.
Följ med mig!
-Ursäkta mig. -Ja?
Stäng inte. Det saknas ett barn.
Det finns inga barn kvar.
Nej, min son saknas. Jag tog hit honom i morse.
Hur ser det här barnet ut?
En stilig pojke med röd mössa och röd dräkt.
Med en ny ABC-bok. Han heter Pinocchio.
Och sen är han gjord av trä.
Gjord av trä?
Här finns bara stolar av trä kvar.
Min son måste vara där. Jag tog hit honom. Titta ordentligt.
Med tanke på hur han ser ut, fråga dockteatern.
Jag har att göra.
Ha lite tålamod.
Dockteatern?
-Cecconi? -Ja, jag är här.
-Var inte dockteatern här? -Jo, men de har åkt nu.
-Vart åkte de? -Det vet jag inte.
Såg du inte det?
-Var det en röd marionett där? -Ja, han var där.
Han gick på föreställningen, men sen vet jag inte.
Du vet inte...
De har tagit honom från mig. De har stulit honom.
Han var för fin. Han var för välgjord.
De tog Pinocchio från mig. Min son.
Men jag ska hitta honom!
Jag ska hitta honom, även om jag så ska korsa haven.
Jag ska hitta honom.
Allt slocknar.
Elden måste hållas vid liv, väktare!
Ta hit den nya marionetten. Han brinner nog bra!
Nej, snälla! Släpp mig! Jag vill inte dö! Rädda mig!
Snälla, jag vill inte dö!
Rädda mig!
Han nös. Det är gott tecken!
Spela på hans hjärtesträngar och han skonar ditt liv.
Jag vill inte dö och lämna min stackars pappa ensam!
Han har ingen annan i världen...
-Fårköttet är halvrått. -Han gör allt för mig!
-Jag är hungrig. -Nej, snälla!
-In i elden nu! -Pappa har bara mig!
Låt mig inte dö så här, snälla!
Släpp honom.
Din stackars pappa skulle så klart inte gilla
om jag kastade in dig i glödande kol, eller hur?
Stackars gamle man...
Om jag inte kan kasta in dig, är det synd om mig med.
Jag är hungrig. Jag tycker inte om halvrått fårkött!
Blir det inte du, så blir det nån annan.
Ta hit Harlekin! Skynda på! Lägg honom på elden.
-Menar ni Harlekin? -Ja, just det. Ta hit honom!
-Varför Harlekin? -Jag vill inte dö!
-Inte Harlekin! -Antingen du eller honom!
Släpp honom! Kasta mig i elden i stället för Harlekin!
-Släpp honom! -Stopp.
Du är en godhjärtad marionett.
Det är bra. Kom hit och ge mig en puss.
Det betyder att jag får nöja mig...
...med att äta halvrått fårkött.
Tack vare Pinocchio
har Harlekins liv skonats!
Tack, Pinocchio!
Pinocchio!
Kom.
-Vad heter din far? -Geppetto.
-Vad har han för yrke? -Han är fattig.
Tjänar han mycket?
Så mycket att han aldrig har ett mynt i fickan.
Och hur gjorde han din dräkt?
Med sina täcken.
Han är fattig, så fattig. Då så...
Här.
Ta de här fem guldmynten.
-Ta dem till honom genast. -Fem guldmynt?
Tack så mycket, herr Eldslukare.
-Prosit. -Tack.
Gå nu.
Hej då, Pinocchio.
Kom tillbaka och hälsa på oss.
Trevlig resa.
-Hälsa från mig. -Tack så mycket, herr Eldslukare.
Hej då! Hälsa honom så mycket.
Ursäkta mig!
Vet ni var min pappa är?
Ser du den?
Vet ni var Geppettos by är?
Vi fiskar. Gå härifrån!
Jag måste hitta honom så fort som möjligt.
Det var en där.
Så synd, jag som ville ge honom de här fem guldmynten.
Fem guldmynt?
Vänta! Vänta lite!
Vi hjälper dig.
Sa du fem guldmynt?
Det är verkligen fem guldmynt.
-Det är fem mynt. -Fem mynt.
-Guld. -Guld.
Vad ska du göra med dem?
Jag vill köpa ny rock åt pappa
och en ABC-bok åt mig för att läsa.
-Rocken är en fin idé. -En fin idé.
-En ABC-bok för att läsa... -En ABC-bok...
En ABC-bok för att läsa...
Vet du vad? Jag blev nästan halt av att läsa.
-Han blev nästan halt. -Han blev nästan blind av att läsa.
Blind.
-Lyssna nu på mig. -Lyssna på honom.
-Jag ska ge dig ett råd. -Ett råd.
-Men bara för att du är stilig. -För att du är stilig.
-Det är jag som är Räven. -Pinocchio.
-Fint namn! -Och jag är Katten.
-Fint namn. -Hur som helst...
Eftersom du vill köpa en rock till din pappa,
är du intresserad av att förvandla de fem guldmynten till femtio?
Eller hundra...
Femhundra...
-Femhundra? -Tusen...
-Två tusen... Är du intresserad? -Är du intresserad?
-Så många? -Ja, jag ska berätta hur.
Men det måste stanna mellan oss. Ingen får höra det.
Det är en hemlighet.
Jag vet ett ställe som kallas Önskefältet.
Det ligger här i närheten.
Vi tre går dit...
...och tar med oss ett guldmynt.
Vi gräver en grop där, planterar det och täcker det väl.
Sen behövs rikligt med vatten. Eller hur?
Vatten, vatten...
Sen väntar vi några timmar.
Vad händer sen? Fröet börjar gro...
Det gror och det gror...
Och sen sticker en träd upp fullt av guldmynt.
På ett guldmynt får man ett träd med femhundra guldmynt.
-Är du intresserad? -Underbart.
Ska vi gå dit?
Ja? Nu går vi. Följ med oss.
Sen ska vi göra en sak. Eftersom vi måste vänta till gryningen,
stannar vi på värdshuset och äter en munsbit.
Vi lär känna varandra och äter en munsbit. Vi äter lite och väntar.
Sen i gryningen planterar vi guldmynten
och på morgonen blommar de.
-Men jag är inte hungrig. -Följ med och ät en munsbit.
-En munsbit. -Och sen i gryningen på trädet...
Ett guldmynt - femhundra. Två guldmynt - tusen.
Så många träd fulla med guldmynt!
Så om jag omplanterar 1 200 guldmynt...
-Får jag mer då? -Ja!
Du sa en liten munsbit.
En utsökt liten munsbit.
Men...
Men om...
Här är benmärgen.
Men om jag planterar fem guldmynt...
...hur många får jag då sen?
Först och främst, prata inte så högt.
De kan höra oss.
Jag har redan sagt det. Ett guldmynt blir femhundra.
Fem guldmynt blir 2 500. Förstått?
Nu tar vi en munsbit. Låt oss ta en munsbit.
2 500?
Så många?
Får jag ge er femhundra?
Då har du inte alls förstått!
-Gör du det, så förolämpar du oss. -Du förolämpar oss.
Den här fjädern...
Vi gör det inte för vår skull.
Nej, vi gör det för vår vänskap, för att du är vår vän.
-Är vi vänner? -Ja.
Då så.
Varför kan vi inte gå till Önskefältet nu?
Först äter vi en munsbit, sen tar vi en tupplur...
Och sen i gryningen går vi dit.
Pinocchio? Kom nu, kom!
Titta.
Gillar du det?
-Har du sett hur trädet har blommat? -Blommat.
Visst är det fint?
Ser du? Och du som inte trodde det!
Gå och hämta mynten. De är alla dina. Skynda nu!
-Mynten. -Ta dem.
Hoppa högre.
Han når inte.
Han är liten, vår vän.
Vi hjälper dig. Det är därför vi är här.
Vi är ju dina vänner.
Ta det här.
Och det här och det här. Och det här med.
-Det där borta! -Vilket då?
Så många mynt till din pappa...
Så många mynt...
Här!
Där, där!
Vakna! Det är midnatt!
-Vem är det? -Värdshusvärden.
-Är mina resekamrater klara? -De har redan gått.
De sa att de möter dig i slutet av skogen.
Och notan ska betalas.
-Betalade de inte? -Nej.
-De var rädda att förolämpa dig. -Förolämpa mig?
Seså, upp med dig nu!
Jag väntar på dig där nere.
-Vem är det? -Det är jag.
Jag vill ge dig ett råd: Gå hem.
Ge de fyra guldmynten du har kvar till din stackars pappa
som gråter förtvivlat för att han inte sett dig på länge.
Jag kan inte det, för i morgon kommer min pappa att få två tusen guldmynt.
Lyssna på mig, Pinocchio.
Lita inte på dem som lovar att göra dig rik över en natt.
Antingen är de galna eller så är det lurendrejare.
-Lyssna på mig. Gå hem. -Jag tänker fortsätta.
Kom ihåg att pojkar som envisas att göra som de vill
förr eller senare ångrar sig.
Det är bra. God natt, Syrsan. Var tyst nu.
God natt, Pinocchio.
-Må himlen bevara dig från mördare. -Var tyst!
Det finns inga mördare.
-Vi är mördarna. -Ge oss guldmynten.
-Jag måste ge dem till min pappa. -Ge oss dem!
-Guldmynten! -Jag kan inte!
Snälla, öppna! Snälla, öppna nu!
De jagar mig! Jag vet inte vad jag ska ta mig till!
Det finns ingen i det här huset. De är alla döda.
Vad då ingen? Jag ser dig ju! Öppna!
-Jag är också död. -Vad då död?
Snälla, vänta! Lämna mig inte!
Ta honom! Ge oss guldmynten. Kom hit!
-Få ut dem ur hans mun! -Han bits!
Då får vi hänga honom!
Spotta ut dem, annars hänger vi dig i första bästa träd!
Hans lilla fot rör sig fortfarande. Lite lätt.
Vi får vänta tills han dör, så att han inte bits längre.
Sen öppnar vi hans mun.
-Och tar ut guldmynten... -Guldmynten.
Sen går vi till värdshuset...
-Och tar oss en liten munsbit... -En liten munsbit.
Nu ska vi se.
Fortfarande några små ryckningar.
Vi får vänta.
Min pappa...
Om du bara vore här...
Fen...
Doktorerna är här.
Även Syrsan är här.
Skicka in dem.
Doktorerna, varsågod och stig på!
Kom in, är ni snälla.
Har ni vaxat golvet?
Förlåt, det var Snigeln, ni vet...
Inget att göra nåt åt.
Nå, då tar vi en titt på patienten.
Andas. Djupare!
Det är fråga om en helt vanlig akut stamsjuka.
Du har akut stamsjuka!
Doktor Corvanti, men vad säger du?
Det här är ett allvarligt fall av morbus lignorum.
-Träsjuka, i lekmanna termer. -Du har morbus lignotus!
-Vad sa jag? Du lyssnar ju aldrig! -Låt mig titta på ådringen.
Ja, här finns ådringar, men även flisor. Det behövs ett kådaomslag!
Du må vara specialist på träsjuka, men det här är akut stamsjuka!
Ursäkta, men hur lyder diagnosen?
Kommer marionetten leva eller dö?
-Marionetten kommer leva. -Dö. Han kommer dö.
-Han kommer leva. -Träsjuka går inte att bota.
Tyst nu, det är stamsjuka!
-Han kommer dö! -Nu går vi.
Jag sa ju att du aldrig lyssnar på mig.
Hur många gånger har jag sagt att du måste lyssna på mig?
Förstår du?
Hej då. Vi ses!
Skynda, marionetten är brännhet!
Med ro.
Allt i sinom tid.
Man bör göra saker långsamt.
Om du tar medicinen här, blir du frisk om ett par dagar.
-Är den söt eller besk? -Besk.
-Lita på mig. Den gör dig gott. -Jag kan inte.
Seså, Pinocchio. Det är ju bara medicin.
Besk.
Så envis!
Tar du inte medicinen blir du aldrig frisk.
-Det är inte sant. -Du är allvarligt sjuk.
-Det bryr jag mig inte om. -Och om du dör, då?
-Jag bryr mig inte. -Så du bryr dig inte?
-Är du inte rädd för döden? -Nej, det är jag inte.
Vi får väl se. Skicka in dem.
-Vi får väl se. -Kom in!
-Varsågoda. -Den här vägen.
-Hitåt. -Det är halt!
Vilka är de?
Du tog inte din medicin, så nu är de här för att hämta dig.
Vad då?
Men jag vill inte dö! Jag ber dig, Fen!
-Vad kan jag göra åt det? -Snälla, ge mig medicinen!
Vänta!
Nu vill han ta sin medicin.
Nej, ni kallade på oss. Vi kan inte återvända med en tom kista.
Jag är ledsen, Pinocchio. Det är så det är.
Ni borde ha tänkt efter.
Ni kallade på oss och kistan måste fyllas, eller hur?
-Måste fyllas? -Ge mig ett handtag.
Snälla, jag vill inte dö!
Vänta!
Gå.
Så synd att återvända med en tom kista, eller hur?
Då går vi.
På tre. Ett, två, tre!
-Har de gått än? -Nej.
-Är de på väg? -Ja.
-Har de gått nu? -Nej.
Försiktigt!
Se upp!
-Och nu? -Se upp för trapporna!
Ja.
Här, ta den här medicinen.
Nu när du är frisk, kan du inte berätta för mig vad som hände?
Jag var på dockteatern...
Varför då?
Jo, för att skolan var stängd.
Jag väntade på att den skulle öppna,
därför gick jag till dockteatern.
Gick du in utan att betala?
Ja.
De lät mig gå in.
-Vad är det som händer? -Nej, ingenting.
Strunt i det.
Och sen? Berätta.
Sen kom Eldslukaren och gav mig fem guldmynt.
Och sen?
Sen tappade jag dem och stötte på två mördare i skogen.
Så det var ingen som sa åt dig att se upp och lyssna på honom?
Nej, jag såg ingen.
Vad händer med min näsa?
Nej, ingenting.
Du sa några lögner och nu växer näsan. Se upp vart du pekar med den!
Vad då?
Stoppa honom!
Annars har han sönder allt!
Försiktigt, gör mig inte illa! Gör mig inte illa!
Snälla, stoppa honom! Han har ju sönder allt.
Är du här?
Håll i er. Nu ökar jag farten.
Färdiga?
Gå!
Titta, vad jag rusar!
"Hon var...
...ständigt täckt...
...av sitt hår."
Så fort hon somnar går vi och leker.
"Och på sitt huvud...
...hade hon en blomsterkrans."
Nu går vi.
"Och hennes kläder var helt..."
Gå nu och leta upp din pappa.
Sen tar du honom hit. Glöm inte att vara försiktig.
Javisst. Hej då, Fen.
Hej då.
Medoro, säg farväl till Pinocchio.
Hej då.
Kom igen, bara en liten munsbit.
Ge oss en liten munsbit.
-Vänner! -Vad fint att se dig igen!
Vad gör ni här?
Vi väntar på ett bord.
För att småäta lite, du vet? Vi gillar att småäta.
-Vart tog du vägen? -Jag? Men vart tog ni vägen?
Vi letade efter dig.
Om du bara visste hur mycket vi har letat.
Vad var det som hände?
Jag gick genom skogen och stötte sen på några mördare.
-Mördare? -Ja, jag försökte fly...
Vilka var de här mördarna?
-Vet du det? -Nej.
Jag förstår... Berätta nu!
Jag ropade på hjälp utanför ett hus, men ingen öppnade.
Så mördarna tog mig och hängde upp mig i ett träd.
Dagen därpå räddade Fen mig.
Jaha, så Fen...?
Mördarna fångade mig och hängde mig.
-Och Fen räddade dig? -Hon räddade mig.
En snabb fråga...
-Har du kvar mynten? -Ja, de är här.
-Underbart! Ser du? Vänner... -Vänner, vänner.
Vad gör vi?
-Vad är det där? -Dagens rester.
Vad gör jag med dem?
Det du gjorde sist. Ät upp dem.
Ursäkta mig!
Ger han oss rester? Vi som väntade på ett bord.
Vad ska jag med rester till? Det har skett ett misstag här.
Det är ett misstag. Han ger oss rester.
Vänta lite.
Det är rester.
Bara så att alla vet, vi vill inte ha några rester!
Jag kan äta dem, men bara i protest! Vi väntar på ett bord.
Vi går till Önskefältet. Har du kvar alla mynten?
Här. Det här är Önskefältet.
-Visst är det fint? -Det är fint.
-Så här? -Gräv ordentligt. Så där, ja.
Perfekt! Och nu guldmynten.
Täck över dem.
Göm dem.
Med löven. Det där blir perfekt.
-Och nu vatten för att vattna dem. -Vatten, vatten.
Jag kan inte gå med mitt ben, och han ser inte.
Så du får gå.
Där bortom träden finns en damm där du kan hämta lite vatten.
Rikligt med vatten.
Vi vattnar och sen blommar det.
-Gå! -Ska jag gå?
Bortom träden. Gå nu!
Gå!
Gå, Pinocchio! Försvinn!
-Här? -Nej, ännu längre bort!
Gå! Spring!
Bortom träden ligger dammen.
Gå.
Försvinn, trilla i dammen.
Han är borta.
Han är borta!
Vänner, var är ni?
Vänner?
TINGSHUS
Katten och Räven berättade om Önskefältet
där man planterar mynt och det växer en massa guldmynt.
Va? Prata högre!
De sa åt mig att hämta vatten för att hälla ner det i gropen.
Och sen när jag kom tillbaka,
för jag skulle vattna guldmynten som jag hade planterat...
Vattnade du mynten?
Ja...
Sa de åt dig?
Jag skulle gräva en grop, fylla igen den och sen vattna dem...
När jag kom tillbaka var mynten borta.
-Så det fanns inga mynt i gropen? -Ja.
Stackars liten...
Vilka var de?
Det var Katten och Räven.
-Känner vi nån katt eller räv? -Nej.
Vi känner ingen katt eller räv.
Så vad vill du? Vad begär du?
Rättvisa. Jag vill ha tillbaka mina fyra guldmynt.
Plus det som de fick mig att spendera på värdshuset Röda hummern. Bara de åt.
Du vill...
-Så de stal från dig? -Ja!
Du är oskyldig.
-Sätt honom i fängelse! -Vad då?
Men jag är ju oskyldig!
-Då åker man i fängelse! -Varför då?
-I vårt land åker de oskyldiga i fängelse. -Men varför då?
De oskyldiga åker i fängelse!
Då har jag nåt att säga: Jag är också skyldig!
Vänta!
Vad sa du?
-Jag är också skyldig. -Kom hit!
Jag är också en tjuv!
-Vad har du stulit? -En gris.
En gris? Det är inte så mycket...
Och en kyckling.
Det duger inte. Mer, mer, mer...
Nu minns jag. Även ett smycke.
-Ett smycke? -Ja, helt i guld och silver!
Verkligen bra gjort!
Utmärkt gjort!
Släpp honom! Bra gjort! Grattis!
Jag har stulit så mycket att jag inte ens kommer ihåg allt.
Käraste pappa!
Det är Pinocchio. Öppna!
Vad gör du?
Din far är inte kvar här.
Han gav sig av för länge sen för att leta efter dig.
Vart åkte han och letade?
Han sa att han skulle leta efter dig i alla världens hörn.
Han var utom sig. Han grät.
Han sa: "Jag ska åka till världens ände och leta, till det stora Amerika."
"Jag måste hitta honom."
-Var ligger det stora Amerika? -Det ligger där, långt bort.
Man måste korsa havet.
-Och var är havet? -Det är där, långt borta.
Han letade efter dig, käre gosse. Gå, var försiktig! Skynda dig!
Simma tillbaka!
Det är farligt! Det är höga vågor!
Simma tillbaka!
Vänd om!
Du klarar det aldrig!
Vänd om!
Sakta, sakta, lugnt och fint.
Snigeln!
Och Fen?
Hon blivit stor.
Gå nu.
-Varför har hon blivit stor? -Det är hon. Gå nu!
Samma klänning, samma hår.
Det är jag.
Hur gjorde du?
Det är en hemlighet.
Gå!
Hur lyckades du bli stor? Jag vill också bli det.
Men du kan inte växa upp.
Varför inte?
För att marionetter växer aldrig upp.
De föds som marionetter,
de lever som marionetter och dör som marionetter.
Men jag vill inte vara en marionett hela mitt liv.
Jag vill bli en pojke, som de andra.
Och det blir du också, om du förtjänar det.
Men bara om du uppför dig väl.
Vad kan jag göra för att förtjäna det?
Bara uppför dig som en väluppfostrad marionett.
Från och med i morgon ska du gå i skolan och läsa.
-Kan du upprepa? -Du ska gå i skolan och läsa.
Skolan?
Ja.
Nu ska vi se om du har läst på.
I en hage står arton får.
Sju rymmer under natten.
Hur många får hittar bonden nästa morgon?
Åtta.
Handen.
På kikärtorna!
Kom in!
Kom här.
Här.
Ta av dig mössan för magistern. Nu stannar du här, förstått?
Lämna honom här så tar jag hand om honom.
Nu ska vi se om du läst på.
Arton gånger två?
-Kan du inte? -Nej.
Kan du inte det? Handen.
På kikärtorna.
Skriv nu av det som jag skriver.
Magistern...
...är som en...
...andra...
..far...
...för...
...sina...
...elever.
Vänta, jag följer med dig!
Kom!
I morgon ska vi stjäla från ett ställe fullt med korv, skinka och ost.
Men vi måste se upp,
för sista gången slog ägaren mig med en påk. Titta här.
Vem är det?
Vem är det som knackar mitt i natten?
-Det är jag! -Vem då, jag?
-Pinocchio! -Vilken Pinocchio?
Marionettdockan!
Marionetten som lovade sin fe
att gå i skola och läsa.
Men sen rymde han!
Den marionetten? Är du säker på det?
Ja, just den.
Snälla, öppna.
Kan du öppna?
Jag lovar att aldrig mer rymma!
Öppna!
Snälla Snigeln, öppna nu! Jag ber dig!
Pinocchio?
Fen sa att hon förlåter dig den här gången.
Men nästa gång släpper hon inte in dig.
Här.
Gå till skolan och var snäll.
Den som inte går i skolan...
...växer upp...
-Var är Lucignolo? -Han kommer inte längre.
-Varför inte? -Jag vet inte.
-Han jobbar på fälten med sin far. -Varför då?
Jag vet inte.
-När är han tillbaka? -Vet inte.
Inget prat under lektionen!
Händerna.
Känner du ingen smärta?
Nej.
Snälla pojkar...
Två.
Det är bra.
"När...
...han fick...
...veta det..."
Nu ska vi göra litet trolleri.
Trolleri?
Gör så här:
"Han bestämde att skicka en magnifik...
Nu.
...vagn."
En fåraherde har 300 får i en hage.
Under natten rymmer 47 av dem, men tre återvänder genast.
Sen blir 24 av dem sjuka, nio stycken dör och resten bli friska.
Sen rymmer två. Hur många är kvar?
245?
Det är rätt, Pinocchio.
Bra gjort.
Ser ni hur duktig han har blivit?
Jag ger dig högsta betyg.
Högsta betyg.
Samma sak. Du gör en liten boll
och sen plattar du ut den.
Vi måste göra många, för i morgon ska vi ha
en fin fest här i morgon.
Fest?
En jättefin fest.
Läraren sa att du har varit duktig,
så i morgon kommer du inte längre vara en marionett,
utan en pojke som alla andra.
Vad väntar du på? Spring och bjud in dina vänner.
Spring!
Lucignolo!
Lucignolo?
-Lucignolo! -Gå nu, annars upptäcker de mig!
Nånting fantastiskt har hänt!
Jag kommer inte att vara marionett längre.
I stället bli jag en riktig pojke!
-Vi ska ha fest i morgon. Kommer du? -Nej, jag kan inte.
-Varför inte? -Jag måste åka vid midnatt.
-Vart ska du? -Till ett land.
Jag ska till ett underbart land, det vackraste i världen.
Det kallas Leklandet.
Man leker, springer och hoppar hela dagen.
Det finns inga regler eller magistrar.
Man har bara skoj. Du kan följa med om du vill.
Tar jag dig, så ska du få vad du tål!
Men jag vill verkligen bli en pojke.
Kom inte, då. Nu går jag. Hej då.
Vart då?
-Är du säker på att vagnen kommer? -Ja, jag är säker.
-Jag ser den inte. -Den kommer när som helst.
Det tar ett tag, men sen har man skoj.
Jag sa att jag skulle följa dig hit och sen gå.
Kom igen, vi åker tillsammans. Följ med, du kommer att ha kul.
Nu är den här!
-Hej då. Nu går jag. -Hej då.
Och du, min lilla ängel, följer du med eller stannar här?
-Seså, ropa på honom. -Kom, kom!
Hör du dem?
Kom.
Kom!
Alla ropar på dig. Hör du det?
Kom igen, kliv på!
Kom! Jag lovar att du kommer att ha skoj.
Vi är framme, små änglar!
Kliv av försiktigt nu, utan att göra er illa.
Kom, kliv av nu!
Jag hjälper er.
Lilla ängeln.
Kom igen, dra nu!
Dra nu!
Nitton.
Tjugo.
Tjugoett.
På den sidan är allt i sin ordning.
-God natt, små änglar. -God natt.
Vi ses i morgon.
Tjugosju.
Tjugoåtta.
I morgon ska vi ha skoj.
Tjugonio.
Trettio.
God natt.
Vem är det?
Det är jag. Öppna!
Jag kan inte.
Har du möjligen också vaknat med konstiga öron?
En aning, ärligt talat.
Släpp in mig. Öppna nu! Snabba på!
Vi har nog samma problem.
Jag tror det.
Ta av dig säcken.
Du först.
Vi gör så här: Vi tar av dem på tre.
Ett, två, tre!
-Vad har du för öron? -Samma som du har.
-Gör det ont? -Ja.
Vi kan inte gå runt så här.
Du har rätt.
Herregud, jag kan inte stå upp. Hjälp mig!
-Vad är det? -Vad är det som händer?
Hjälp!
Min hand!
Hjälp!
Hjälp! Pinocchio, hjälp mig!
Hjälp!
Hjälp oss!
Hjälp!
Små änglar!
Jag känner igen er, mina små änglar.
Jag hör er.
Små änglar, vad fint ni skriar!
Här är jag, mina små änglar.
Den här åsnan heter Lucignolo.
Han är mycket modig.
Han är väldigt stark.
För era behov är han nog perfekt.
-Han verkar vara ett fint djur. -Tack.
Vänta lite.
Det här ärret i pannan...
Inga ärr. De för sorg med sig.
Jag tar honom inte.
Vi har en annan åsna. Här är han.
Han heter Pinocchio. Han är ytterst intelligent.
Han är foglig och tam.
Och dessutom lär han sig snabbt.
Han lär sig snabbt.
För numren han ska utföra...
...är han utmärkt, enligt min ödmjuka åsikt.
Nyss hemkommen från en lång och hyllad turné
i Västindien och det avlägsna Amerika,
kommer han i kväll uppträda för er
i ett oöverträffat, enastående nummer
som aldrig tidigare skådats!
Mina damer och herrar,
låt mig presentera åsnan Pinocchio!
En applåd!
Här är han!
Med sin clown.
Så glatt!
Och nu, mitt herrskap,
här kommer världen längsta och världens minsta man med eldringen!
En applåd!
Mina damer och herrar!
Jag vet att det här kan verka som ett skrämmande, farligt trick,
men vi vet vad vi gör.
Vi är redo. Trumvirvel!
En applåd för att uppmuntra honom.
Ett, två och tre!
En gång till!
Och en till!
Och ett, och två och tre!
Pinocchio trillade inte. Vi spelade er bara ett lite spratt
för att göra föreställningen extraordinär!
Pinocchio kan inte snubbla!
Bär bort honom!
Nu ska världens starkaste man
bära bort åsnan.
En applåd för världens starkaste man!
Här är de tillsammans!
Skåda det här djurets artisteri! Titta så han låtsas halta.
En till applåd, tack.
En applåd!
Tyvärr har du blivit halt, min käre Pinocchio.
Den sorgliga stunden då vi går skilda vägar har nu kommit.
Vi ska göra en fin trumma av det här skinnet.
Kasta i honom.
Och ett,
och två och tre!
Nu väntar vi.
Vad är det?
Vem är du?
-Var har du gjort av Pinocchio? -Det är jag!
-Vad då? -Ja, det är jag.
-Åsnan? -Ja, jag är Pinocchio.
Hur är det möjligt?
Det är möjligt.
-Förvandlades du i vattnet? -Ja.
Ni räknade inte med min fe.
En talande marionett.
Vi kan använda honom på cirkusen.
Kom hit! Kom här, jag ska inte göra dig illa.
-Hej då. -Kom hit!
Kom igen, simma inte iväg!
Hoppa i nu.
Vad då? Hoppa i!
Det är en order! Hoppa i!
-Som du vill. Hoppa i. -Varför ska jag?
-Jag kan inte simma. -Vi kastar i dig.
-Jag är rädd för vatten. -Jag bryr mig inte!
Plocka upp honom.
-Vart ska du? -Jag kan inte simma.
Kom hit, din usling!
Hej då, Pinocchio! Hej då!
Hjälp!
Det är meningslöst att du ropar på hjälp.
Vem kan rädda dig?
-Vem är du? -Jag?
Jag är en stackars tonfisk
som har blivit slukad av hajen, precis som du.
Vad är du för sorts fisk?
Jag är ingen fisk. Jag är en marionett.
Om du inte är en fisk, varför lät du dig slukas av monstret?
Det gjorde jag inte. Han slukade mig.
Vad gör vi nu?
Vi får finna oss i det
och vänta på att hajen smälter oss båda.
Smälter?
Men jag vill inte bli smält!
Inte jag heller.
Men jag tröstas av tanken att när man föds som tonfisk...
...är det mer tillfredsställande att dö i vatten
än i olja.
I olja?
Men jag vill fly härifrån!
Fly...om du kan.
Vad är det för ljus där borta?
Vem vet?
Jag tänker se efter.
Farväl, tonfisken.
Farväl, marionetten.
Jag önskar dig lycka till.
Pappa?
Pappa!
-Pinocchio! -Pappa! Pappa!
Min son!
Som jag har letat efter dig!
Min son, jag har letat överallt.
Det är inte så illa här, trots allt. Det kan verka så, men det är bra.
Hajen äter ju allt. Här finns fisk. Jag har ätit så många.
Här finns ett nät. Nu när du är här kan vi fiska ihop.
Du står där och jag står här. Vi kan fånga stora fiskar.
Se vilket fint ställe med tallrikar...
Här är sovrummet. Det finns plats även för dig.
Pappa, vi måste fly.
-Vad då? -Jo, vi måste fly.
Nej, jag skulle nog tänka om.
Det är lite stökigt nu, för du dök ju upp så plötsligt.
Men städar jag så blir det jättefint. Vill du se det städat?
Vi kan inte stanna härinne. Vi måste härifrån.
Vi kan inte det. Det är omöjligt.
-Följ med mig. -Det är omöjligt.
Kom nu!
Kom nu, pappa.
Pinocchio, det är nog bäst inte.
Det är läge nu när han har öppen mun. Han kan stänga den igen.
Pinocchio, vänta!
Kom, pappa. Men kom nu.
Jag kan inte simma.
Oroa dig inte. Jag är jätteduktig på att simma.
-Dessutom är jag av trä och flyter. -Jag vet, jag gjorde dig.
Tror du att en liten marionett kan bära mig på sina axlar?
Vi kommer att drunkna båda två.
Pappa, jag kommer att klara det.
Kom med mig.
Nu går vi.
Vi kommer att drunkna!
Jag klarar det.
Håll i dig i mig, marionetten.
Ta tag i mina fenor.
Nu åker vi!
Iväg nu, tonfisken, iväg!
Tack, min vän.
Du behöver inte tacka mig.
Om jag lyckades fly från hajens mun,
så beror det på att du gav mig modet.
Men varför gråter du?
För att ingen har nånsin gett mig en puss.
-Vad heter du? -Pinocchio.
Pinocchio, jag kommer för alltid att bära dig i mitt hjärta.
-Farväl, tonfisken. -Farväl.
Vilken fin typ den där tonfisken var.
Om jag hade vetat att han också var inuti hajen,
så hade vi kunnat haft fina samtal. Så synd...
Pappa, titta!
Huset där borta.
Vi går och tittar.
Ja, nu går vi.
Å, herregud...
Ursäkta, kan jag få lite mjölk?
Hur mycket?
Så mycket du kan ge mig.
En spann mjölk kostar ett mynt.
Det har jag inte.
Då kan jag tyvärr inte ge dig nåt, pojk.
Det är akut. Det är till pappa.
Han behöver det. Han mår dåligt.
-Kan du veva vattenhjulet? -Vad är det?
Klarar du det?
-Gör du det? -Jag klarat allt.
-Vad är ett vattenhjul för nåt? -Den där saken.
Pinocchio, stå kvar där.
Hej då, Giangio!
Det finns fem får.
Tre feta, fina getter.
Om du bara kunde se dem. Det finns en riktigt fin en.
-Även en pärlhöna. -Pärlhöna.
Så fort det blir mörkt klättrar jag över, och sen kan vi småäta lite.
-Vi ses i morgon! -Ja, jag kommer då. Hej då!
Göm dig!
Hallå där, Pinocchio!
Minns du mig?
Jag är Räven, din vän.
Så fint att se dig!
Jag har letat överallt efter dig.
Vet du vem som stal mynten?
Katten! Den där skurken som är död.
Jag är din vän. Jag har letat efter dig.
Jag är ledsen att du förlorade guldmynten.
-Vad gör du här? -Jag arbetar.
Arbetar du? Så bra! Vad tjänar du?
-Tio mynt om dagen. -Tio mynt om dagen?
Förlåt, men då...
Jag är din vän. Katten är borta, för han är död.
Vi går till fältet och planterar de tio mynten. Minns du träden?
Nej, ni lurar mig inte igen.
Titta vem som är bakom dig. Katten!
-Varför kom du fram? -Varför kom du fram?
Nej, det är han som är tjuven! Jag är ju din vän!
-Varför kom du fram? -Farväl för alltid.
-Nej, jag är ju din vän! -Farväl för alltid.
Men Pinocchio, du misstar dig!
Varför kom du fram?
Varför gjorde du det?
Varför?
Pinocchio, du misstar dig!
Tyvärr går jag inte på det igen!
-Vi kan plantera mynten! -Farväl, lurendrejare!
Vänta!
Fen!
Jag visste att du hade ett gott hjärta.
Jag förlåter dig för allt du har ställt till.
Var förnuftig, så blir du lycklig i framtiden.
Pappa, jag har blivit en riktig pojke!
Pappa, jag är en pojke!
Jag är en pojke, pappa!
Pappa, jag har blivit pojke!
Jag är en pojke, pappa!
Jag är en pojke!
Pappa, jag är en pojke!
Översättning. Lisa Di Biaggio