Huomenta, Geppetto.
Huomenta.
Tuonko sinulle jotain?
Minulleko?
Ei, halusin vain...
Unohda. Tulin vain lämmittelemään. Ulkona on niin hyytävän kylmä.
Istahdan tähän hetkeksi lämmittelemään.
Ole hyvä. -Kiitos.
Olin murtaa jalkani. Katso nyt tätä.
Se voi hajota hetkenä minä hyvänsä. -Ei sentään.
Korjaan sen puolessa tunnissa. Ei maksa paljoa.
Se on vankka ja kelpaa sellaisenaan. -Hyvä on sitten.
Mutta tämä...
Anteeksi, mutta...
Pöytä kallistuu oikealle.
Pöytä? -Ei sitä voi käyttää.
Se on vakava ongelma. Pari päivää siihen menee.
Ei tietenkään nyt heti. Haen sen huomenna.
Se kelpaa sellaisenaan. Anna sen olla.
Lähden tästä sitten. Näkemiin.
Ovi hypähtää käsistä. Se on entinen.
Ei aukea, kun astuu sisään, ei sulkeudu, kun astuu ulos.
Teen siitä uuden veroisen. -Tule, ei tarvitse. Istu.
Korjaan sen ilmaiseksi. -Ei, istu alas ja syö.
Talo tarjoaa, muuten purat vähitellen koko majatalon osiin.
Kuten haluat.
Mutta ovi pitää vaihtaa. -Tiedän.
Saat tämän herkullisen leivänpalasen juustolla.
Kunhan et sano enää mitään, sopiiko?
Kyllä se vielä pari päivää kestää.
Itse asiassa se kelpaa sellaisenaan. -Se on suoristunut...
Tuolikin on ihan hyvä.
Tulkaa katsomaan esitystä!
Tulkaa nauramaan!
Lapsille ja perheille!
Suuri nukketeatteri!
Ruoka käy maksuksi!
Taatusti hauskaa!
Anteeksi, millaisia nukkeja ne ovat?
Aitoja marionetteja. -Puisiako?
Tietysti, mitäpä muutakaan?
Saanko katsoa? -Et.
Kiirehtikää!
Tänä iltana, vain neljä lanttia!
Maailman upeimmat marionetit! Luvassa fantastinen esitys!
Kaikille lapsille ja äideille...
Aitoja marionetteja!
Lopeta. Kielsin katsomasta. -Sinne ei näe kovin hyvin. Halusin vain...
Selvä on, kiitos. -Nähdään illalla.
Kiirehtikää!
Lapset, juoskaa kertomaan äideillenne!
Paras esitys kautta aikojen!
Mestari Kirsikka?
Kirsikka?
Mitä sinä teet lattialla? -En mitään.
Minä tässä.
Oletko kunnossa? -Olen.
Mitä haluat?
Tulin pyytämään palvelusta.
Aamulla sain ajatuksen, se on suorastaan nerokas.
Saanko kertoa? -Toki.
Ajattelin tehdä näillä omilla käsilläni puisen nuken.
En minkä tahansa nuken, vaan maailman hienoimman.
Ja ihmiset sanovat: "Kuka sen on tehnyt?" He häkeltyvät nähdessään sen.
Sen kanssa matkustan ympäri maailman ja tienaan elantoni rehellisesti.
Minulla on sille jo nimikin.
Keksin nimen Pinocchio. Hieno, vai mitä? -On.
Kirsikka, älä nyt valehtele.
Oletko juonut? -En tippaakaan.
Olet juonut. Tiedän sen. Voit kertoa minulle.
Geppetto, mitä tahdot minulta?
Pienen palveluksen.
Tiedät että pidän sinusta. Olen aina pitänyt.
Tarvitsisin puunpalasen, jos siitä ei ole vaivaa.
Juuri nyt minulla ei ole mitään.
Onko sinulla puunpalasta? -On.
Toki, on minulla puuta.
Ota tuo.
Sinä todella olet humalassa. Tämä on liikaa.
Ota se!
En voi ottaa sitä vastaan... -Saat sen.
Ei sitä! Tarvitsen sitä.
Saat tuon. -Mutta tämä on...
Anna kun katson.
Hyvänen aika, tämä on hienoimpia puukappaleita, joita olen nähnyt!
Teen upean puunuken.
Kas noin, kohta valmista.
Kuuletko minua, Pinocchio?
Kuuletko?
No niin.
Pinocchio, sano jotain.
Liikuta suuta isille. Sano "isi".
Isi.
Katso.
I-si.
Yritä nyt!
Pinocchio?
I-si.
Isi!
Poikani on syntynyt! Poikani on syntynyt!
Minulla on poika! Kuulitteko?
Minusta on tullut isä!
-Mitä nyt?
Remigio, tiedätkö mitä? Olen saanut pojan. Hän syntyi äsken!
Herranen aika, onneksi olkoon! -Kiitos.
Minusta on tullut isä! -Geppetto, mitä on tapahtunut?
Minun piti juuri kertoa. Poikani on syntynyt. Minusta on tullut isä.
Noin vain, yhdessä päivässä?
Yhdessä minuutissa! -Pilailetko kanssani?
Olen iloinen puolestasi, mutta menehän nyt nukkumaan.
Herätit kaikki. -En halua herättää ketään.
Halusin vain kertoa, että poikani on syntynyt.
Kohta valmista.
Ihan kohta... Kas noin.
Katso.
Tässä sinä olet. Pidätkö näkemästäsi?
Pidätkö?
Teinkö sinusta hienon? Minusta olet todella hieno.
No niin, Pinocchio, nyt isi opettaa, miten kävellään.
Kaadut, jos et osaa kävellä kunnolla. Ole varovainen, tai satutat itsesi.
Minä näytän.
Ensin yksi jalka, sitten toinen. Yksi ja kaksi.
Katso minua. Yksi ja kaksi...
Tee perässä, ja muutaman päivän päästä kävelet...
Pinocchio, opitko sinä jo?
Vastahan minä sinut tein, ja nyt sinä jo uhmaat isää.
Tämä on huono alku, poikani.
Isi, minä kävelen!
Kuuntele isiä.
Tule takaisin.
Apua!
Kuka siellä?
Minä täällä. Puhuva Sirkka.
Olen asunut tässä huoneessa yli sata vuotta.
Näin miten käyttäydyit isääsi kohtaan. Nyt saat kuulla tärkeän totuuden:
Jumala armahtakoon niitä lapsia, jotka eivät tottele vanhempiaan.
Niille käy aina köpelösti.
En halua totella. -Miten sitten pärjäät koulussa?
En halua käydä koulua.
Pinocchio parka, minä säälin sinua.
Miksi? -Koska olet puunukke.
Ja mikä pahinta, olet myös puupää.
Olen kyllästynyt sinuun!
Koska kutsuin sinua puupääksi? -Niin. Ärsytät minua.
Huomaatko? Olet puupää. -Lopeta!
Puupää!
Nyt riitti!
Kuka siellä? -Pinocchio, oletko kotona?
Olen etsinyt sinua koko päivän! Se olen minä, isäsi! Avaa!
Tullaan!
Isi!
Avaa nyt! -En voi. Jalkani katosivat!
Mitä tarkoitat? Avaa nyt, Pinocchio!
Jalkani ovat poissa! -Odota, minä tulen!
Kiirehdi, isi! Kiirehdi!
Isi on täällä.
Isi tulee nyt. Ei hätää.
Mitä ihmettä? Miten sinä omat jalkasi poltit?
Nukahdin jalat tulen yllä.
Nukahdit jalat tulen yllä?
Sinun pitää olla varovainen. Olisit palanut kokonaan, jos en olisi tullut.
Katso nyt tuota... Kauniiksi veistämäni jalat.
Niin kauniiksi. Olin niin ylpeä niistä.
Mitä nyt teemme? -Voitko tehdä minulle uudet?
En, karkaat vain uudestaan!
Ole kiltti! -Sanoin jo ei.
Karkasit heti kun opit kävelemään. Etsin sinua koko päivän. Et saa uusia jalkoja.
Ole kiltti, rakas isi. -Ei käy.
Voisitko tehdä minulle uudet jalat? Kiltti isi.
Nuku nyt, Pinocchio. Lopeta tuo.
Lopeta!
Lopeta! Jalat alas!
Katso miten hienot ne ovat.
Lopeta, riittää jo. -Mutta ne ovat uudet.
Tiedän. Saat käyttää niitä huomenna.
Huomenna on aikainen herätys, koska menet kouluun.
Sinä ja muut lapset opitte lukemaan ja kirjoittamaan aapisen avulla.
Mikä on aapinen?
Se on kirja.
Kirja jossa on kirjaimia.
Meidän on ostettava sinulle sellainen.
Pitää ostaa sellainen...
Huomenta, Cecconi.
Tarvitsen aapisen. Saman tien. -Tietysti.
Kiitos.
Tässä.
En voi maksaa heti.
Mutta olen tehnyt paljon pikkutöitä. Maksan heti kun saan palkkioni.
Entä jos he eivät maksa?
Tietysti maksavat.
Tarvitsen aapisen saman tien. -Olen pahoillani.
Ymmärrän. Kuule...
Jospa antaisin takkini?
Katso mihin minut pakotetaan.
Loistoyksilö. Saat sen ennakkomaksuna.
Se on yli sata vuotta vanha. Kuka tämän ostaisi?
Että mitä? -Se on sata vuotta vanha.
Ei suinkaan.
Vaan kaksi sataa. Se on antiikkinen, keräilyesine.
Se kuului markiisittaren isoisoisoisälle.
Voitko kuvitella?
Kiitos.
Kuuluiko liivikin markiisittaren isoisoisoisälle?
Liivi? Haluatko senkin?
Nehän muodostavat kokonaisuuden.
Tässä kylmyydessä, Cecconi? Hyvä on sitten. Tarvitsen aapisen.
Liivikin kuului markiisittaren isoisoisoisälle.
Tässä.
Entä housut? -Ei!
Ne kuuluivat isoisälleni, ei markiisittaren isoisälle.
Huomenta! Vien poikani kouluun.
Kiirehdi, ettei myöhästytä. Mennään, Pinocchio.
Mestari Kirsikka!
Sinut halusinkin tavata. Tässä antamasi puunpala.
Huomenta. -Hyvä, Pinocchio.
Tein mestariteoksen. Tämä on Pinocchio. Poikani.
Kirsikka?
Hän on poikani.
Oletko juonut?
Nähdään. Älä juo niin paljon.
Lähdetään.
Tulkaa katsomaan esitystä! Tulkaa nauramaan!
Mikä on?
Isi, mikä tuo on?
Nukketeatteri.
Siellä on sinunlaisia puunukkeja.
Tai ei ihan, koska sinä olet kaikkein hienoin. Tulehan.
Mitä ne tekevät?
Ne ovat marionetteja. Ne hauskuuttavat ihmisiä.
Nyt mennään kouluun. Sitten voimme ehkä mennä sinne.
Nyt kouluun.
Perillä ollaan.
Hei sitten, Pinocchio. -Hei sitten, isi.
Sinun on oltava kaikkia muita etevämpi. Lupaatko?
Nähdään.
Hei sitten, poika.
Vein poikani kouluun.
Oletko marionetti? Missä narusi ovat?
Ole hyvä. -Ei minulla ole naruja.
Etsitkö töitä? -En, haluan vain katsoa.
Onko sinulla neljä lanttia? Häivy sitten.
Kiirehtikää, se alkaa pian!
Kiirehtikää, vain muutama paikka jäljellä!
Et saa mennä. Viimeinen näytös!
Lainaisitko neljä lanttia? -Ei ole.
Tulkaa, paikat täyttyvät.
Anteeksi.
Antaisitko minulle neljä lanttia?
Neljä lanttia? Mitä saan vastineeksi?
Isin aapisen.
Katsotaanpa.
Olen niin väsynyt. Tänään ei tee mieli tehdä mitään.
Sain ajatuksen! Esitän kuuroa, että välttäisin työt.
Harlekiini, hae pillerini!
Haenko hillerisi? -Mikä hilleri? Pillerini!
Hae ne apteekista. -Mikä kapteeni?
En tunne ainuttakaan kapteenia.
Tunnetteko te?
Senkin hölmö! -Pöllö?
Pöllöni on karannut! Onko joku nähnyt sitä?
Mikä pöllö?
Sanoin hölmö!
Piru soikoon!
Piru!
Kuka kutsui minua? -Tuo!
Minäkö? Vai niin, sinä kuulet kuitenkin, senkin veijari.
Pantalone, kerro totuus, kuka teistä se oli?
Harlekiini!
Totuuden ääni: Kuka kutsui pirua?
Pantalone!
Se oli Pantalone!
Päättäkää nyt. Kuka se oli? -Hän on kujeilija, minä en!
Hyvänen aika.
Tuollahan istuu puunukke. Hän on kuten me!
Totta. Mikä nimesi on?
Pinocchio!
Tule halaamaan puisia veljiäsi!
Anna meille hali, Pinocchio.
Pakene, Pinocchio!
Mitä täällä tapahtuu? -Juokse!
Juokse! -Miksi?
Juokse!
Kuules, tule tänne.
Kuka olet? -Pinocchio.
Entä narusi?
Ei naruja! Tule kanssani.
Esitys jatkukoon. Colombina!
Colombina, lavalle siitä!
Esitys jatkukoon.
Tule kanssani.
Anteeksi. -Niin?
Älkää sulkeko. Yksi lapsi on kateissa.
Kaikki lapset tulivat ulos.
Ei, poikani on kateissa. Toin hänet tänne aamulla.
Miltä lapsi näyttää?
Komea poika, punainen hattu, punainen puku.
Hänellä oli uusi aapinen. Nimi on Pinocchio.
Ja hän on tehty puusta.
Tehty puusta?
Täällä on vain puutuoleja.
Poikani on siellä, toin hänet tänne. Katso kunnolla.
Jos hän kerran on puunukke, niin kysypä nukketeatterilta.
Minulla on muuta tekemistä.
Kärsivällisyyttä.
Nukketeatteri?
Cecconi? -Täällä ollaan.
Eikö nukketeatteri ollut täällä? -Oli, mutta se lähti jo.
Minne? -En tiedä.
Etkö nähnyt?
Näkyikö täällä punaista marionettia? -Näkyi, hän oli tuolla.
Hän meni näytökseen, muuta en tiedä.
Et tiedä...
He veivät hänet minulta. He varastivat hänet.
Hän oli liian kaunis. Liian hyvin tehty.
He veivät minulta Pinocchion. Poikani.
Mutta minä löydän hänet.
Ylitän valtameret löytääkseni hänet.
Minä löydän hänet.
Tuli sammuu.
Tulta on pidettävä yllä, vartijat!
Tuokaa se uusi marionetti. Hän palaa varmasti hyvin.
Ei, ole kiltti! Päästäkää minut! En halua kuolla!
Pyydän, en halua kuolla!
Pelastakaa minut!
Hän aivasti. Se on hyvä merkki!
Kosketa hänen sydänjuuriaan, niin hän säästää sinut.
En halua kuolla ja jättää isiparkaa yksin!
Hänellä ei ole ketään muuta...
Lampaanliha on puoliraakaa. -Hän tekee mitä tahansa vuokseni!
Minulla on nälkä. -Ei!
Viskatkaa tuleen. -Isillä on vain minut!
Älä anna minun kuolla tällä tavalla!
Päästäkää hänet.
Isäparkasi ei tietenkään pitäisi siitä,
että viskaisin sinut hiillokseen.
Vanha miesparka...
Mutta jos en voi polttaa sinua, minuakin pitäisi sääliä.
Minulla on nälkä. En pidä puoliraa'asta lampaanlihasta!
Jos sinä et pala, niin sitten joku muu.
Tuokaa Harlekiini ja sassiin! Heittäkää hänet tuleen.
Harlekiini? -Aivan. Tuokaa hänet tänne!
Miksi Harlekiini? -En halua kuolla!
Ei Harlekiinia! -Joko sinä tai hän.
Päästäkää hänet! Heittäkää minut tuleen!
Päästäkää hänet. -Seis.
Olet hyväsydäminen marionetti.
Se on hyvä. Tule tänne ja anna suukko.
Joudun siis tyytymään...
...puoliraakaan lampaanlihaan.
Kiitos Pinocchion
Harlekiini saa pitää henkensä!
Kiitos, Pinocchio!
Pinocchio!
Tule.
Mikä isäsi nimi on? -Geppetto.
Mitä hän tekee työkseen? -Hän on köyhä.
Tienaako hän paljon?
Niin paljon, ettei hänellä koskaan ole lanttia taskussaan.
Miten hän teki pukusi?
Hän teki sen peitoistaan.
Hän on köyhä, selvä...
Tässä.
Ota nämä viisi kultakolikkoa.
Vie ne hänelle hetimmiten. -Viisi kultakolikkoa?
Suurkiitokset, herra Tulennielijä.
Terveydeksi. -Kiitos.
Menehän nyt.
Näkemiin, Pinocchio.
Tule tervehtimään meitä.
Hyvää matkaa.
Kerro terveisiä. -Suurkiitokset, herra Tulennielijä.
Näkemiin. Kerro minulta terveisiä.
Anteeksi!
Tiedättekö missä isäni on?
Näkyykö sitä?
Missä Geppetton kylä on?
Me kalastamme. Häivy!
Minun on löydettävä hänet pikimmiten.
Siinä oli yksi.
Harmi, minä kun halusin antaa hänelle viisi kultakolikkoa.
Viisi kultakolikkoa?
Odota! Odota vähän!
Me autamme sinua.
Sanoitko viisi kultakolikkoa?
Sinulla todella on viisi kultakolikkoa.
Viisi kolikkoa. -Viisi kolikkoa.
Kultaa. -Kultaa.
Mitä teet niillä?
Ostan isille uuden takin
ja minulle aapisen, että opin lukemaan.
Takki on hieno ajatus. -Todellakin.
Mutta se aapinen... -Aapinen, niin.
Aapinen, jotta oppisi lukemaan...
Tiedätkö mitä? Lukeminen oli tehdä minusta ramman.
Tosi on. -Ja hän oli tulla sokeaksi.
Sokeaksi.
Kuuntele minua. -Kuuntele häntä.
Annan sinulle neuvon. -Neuvon.
Mutta vain siksi, koska olet komea. -Komea.
Minä olen Kettu. -Pinocchio.
Hieno nimi. -Ja minä olen Kissa.
Hieno nimi. -Oli miten oli...
Koska olet ostamassa takkia isällesi,
kiinnostaisiko sinua muuttaa viisi kultakolikkoasi 50 kolikoksi?
Tai sadaksi...
Viideksisadaksi...
Viideksisadaksi? -Tuhanneksi...
Kahdeksituhanneksi... Kiinnostaisiko? -Kiinnostaisiko sinua?
Niin moneksi? -Niin, voin kertoa miten.
Mutta se jää meidän väliseksi. Kukaan muu ei saa tietää.
Se on salaisuus.
Tiedän paikan nimeltä Toivomusniitty.
Se ei ole kovin kaukana.
Me kolme menemme sinne...
...ja otamme kultakolikon mukaan.
Kaivamme sinne kolon, kylvämme kolikon ja peitämme sen huolella.
Sitten tarvitaan runsaasti vettä. Vai mitä?
Vettä, vettä...
Sitten odotamme muutaman tunnin.
Mitä sitten tapahtuu? Siemen alkaa itää...
Se itää ja itää...
Ja sitten maasta putkahtaa puu täynnä kultakolikoita.
Yksi kultakolikko tuottaa puun, jossa on 500 kultakolikkoa.
Kiinnostaako sinua? -Mahtavaa.
Mennäänkö sinne?
Mennäänkö? Tule kanssamme.
Mutta koska meidän on odotettava aamunkoitteeseen,
menemme majataloon tilaamaan vähän purtavaa.
Tutustumme toisiimme pikkupurtavan äärellä. Napostellaan ja odotetaan.
Sitten aamunkoitteessa kylvämme kultakolikot
ja aamulla ne kukkivat.
Mutta en ole nälkäinen. -Tule mukaan syömään jotain.
Napostellaan. -Ja sitten aamulla puu...
Yhdestä kolikosta saa viisisataa. Kahdesta tuhat.
Niin monta puuta täynnä kultakolikoita!
Jos sitten kylvän 1 200 kolikkoa...
Saanko vieläkin enemmän? -Saat!
Puhuit pikkupurtavasta.
Herkullista pikkupurtavaa.
Mutta...
Mutta jos...
Tämä on luuydin.
Mutta jos kylvän viisi kultakolikkoa...
...montako silloin saan?
Ensinnäkin, puhu hiljempaa.
Etteivät he kuule.
Sanoin jo. Yhdestä saa viisisataa.
Viisi tekee 2 500. Onko selvä?
Nyt napostellaan. Vähän pikkupurtavaa.
2 500?
Niin paljon?
Saanko antaa teille 500?
Et ymmärrä lainkaan!
Se loukkaisi meitä. -Sinä loukkaat meitä.
Tämä sulka...
Emme tee sitä itsemme vuoksi,
vaan meidän ystävyytemme vuoksi, koska olet ystävämme.
Olemmehan ystäviä? -Olemme.
Hyvä.
Miksi emme voi mennä Toivomusniitylle nyt?
Ensin napostellaan, sitten levätään hieman...
Ja aamunkoitteessa menemme sinne.
Pinocchio? Tule nyt!
Katso.
Pidätkö siitä?
Näetkö miten puu on kukkinut? -Kukkinut.
Eikö olekin kaunis?
Näetkö? Ja sinä et ollut uskoa meitä.
Hae kolikot. Kaikki ovat sinun. Kiiruhda!
Kolikot. -Ota ne.
Hyppää korkeammalle.
Hän ei yllä.
Ystävämme on niin pieni.
Me autamme sinua. Siksi olemme täällä.
Mehän olemme ystäviäsi.
Ota tuo.
Ja tuo ja tuo. Ja tuo myös.
Tuo tuolla! -Mikä?
Niin monta kolikkoa isällesi...
Niin monta kolikkoa...
Tässä!
Tuolla, tuolla!
Herää! On keskiyö!
Kuka siellä? -Majatalon isäntä.
Ovatko matkakumppanini valmiit? -He ovat jo lähteneet.
He sanoivat tapaavansa sinut metsän toisella puolen.
Ja lasku pitää maksaa.
Eivätkö he maksaneet? -Eivät.
He eivät halunneet loukata sinua. -Loukata minua?
No niin, nousehan.
Odotan sinua alakerrassa.
Kuka siellä? -Minä.
Annan sinulle neuvon: Mene kotiin.
Anna jäljellä olevat neljä kolikkoa isäparallesi,
joka itkee lohduttomasti, koska ei ole nähnyt sinua aikoihin.
En voi, koska huomenna isäni saa 2 000 kultakolikkoa.
Kuuntele minua, Pinocchio.
Älä luota henkilöihin, jotka lupaavat yön yli rikastumista.
He ovat joko hulluja tai huijareita.
Kuuntele minua. Mene kotiin. -Jatkan eteenpäin.
Muista että pojat, jotka itsepäisesti tekevät mitä haluavat,
tulevat lopulta katumapäälle.
Selvä on. Hyvää yötä, Sirkka. Ole nyt hiljaa.
Hyvää yötä, Pinocchio.
Taivas varjelkoon sinua salamurhaajilta. -Hiljaa!
Salamurhaajia ei ole olemassa.
Me olemme salamurhaajia. -Kultakolikot tänne.
Minun pitää antaa ne isille. -Anna ne meille!
Kultakolikot! -En voi!
Ole kiltti, avaa! Avaa nyt!
He jahtaavat minua! En tiedä, mitä tehdä!
Tässä talossa ei asu ketään. Kaikki ovat kuolleet.
Miten niin ei ketään? Minähän näen sinut! Avaa!
Minäkin olen kuollut. -Miten niin kuollut?
Kiltti, odota! Älä jätä minua!
Ota hänet! Kultakolikot tänne!
Ota ne hänen suustaan! -Hän puree!
Sitten hirtämme hänet!
Sylje ne suustasi, tai hirtämme sinut ensimmäiseen puuhun.
Hänen pieni jalkansa liikkuu yhä. Hiukkasen.
Odotetaan kunnes hän kuolee, ettei hän enää pure.
Sitten avaamme hänen suunsa.
Ja poistamme kultakolikot... -Kultakolikot.
Sitten menemme majataloon...
Ja herkuttelemme pikkupurtavalla. -Pikkupurtavalla.
Katsotaanpa.
Vieläkin nykii.
Pitää odottaa.
Isi...
Kunpa olisit täällä.
Haltijatar...
Lääkärit ovat täällä.
Sirkkakin tuli.
Lähettäkää heidät tänne.
Lääkärit, käykää peremmälle!
Tulkaa, tulkaa.
Oletteko vahanneet lattian?
Anteeksi, katsokaas kun Etana...
Minkäs minä sille voin?
No niin, vilkaistaanpa potilasta.
Hengitä. Syvempään.
Kyse on tuiki tavallisesta akuutista runkotulehduksesta.
Kärsit akuutista runkotulehduksesta!
Tohtori Corvanti, mitä te sanotte?
Hän kärsii vakavasta taudista nimeltä morbus lignorum.
Tunnetaan tavallisesti puutautina. -Sinulla on morbus lignotus!
Mitä minä sanoin? Et koskaan kuuntele! -Anna kun katson syitä.
Kyllä näen syitä, mutta myös lohkeilua. Nyt tarvitaan pihkahaude!
Saatat olla puutautiekspertti, mutta tämä on akuutti runkotulehdus!
Anteeksi, mutta mikä on diagnoosi?
Kuoleeko marionetti vai ei?
Marionetti selviää. -Kuolee. Hän kuolee.
Hän selviää. -Puutautia ei voi parantaa.
Hiljaa, se on runkotulehdus.
Hän kuolee. -Lähdetään.
Minähän sanoin, ettet koskaan kuuntele minua.
Montako kertaa olen sanonut, että sinun pitää kuunnella minua?
Ymmärrätkö nyt?
Hei sitten. Nähdään taas.
Kiirehdi, marionetti on tulikuuma!
Rauhallisesti.
Kaikki aikanaan.
Asiat kuuluu tehdä hitaasti.
Jos otat tämän lääkkeen, paranet muutamassa päivässä.
Onko se makeaa vai kitkerää? -Kitkerää.
Luota minuun. Se tekee sinulle hyvää. -En voi.
Älähän nyt, Pinocchio. Se on vain lääkettä.
Kitkerää.
Niin itsepäinen...
Jos et ota lääkettä, et parane koskaan.
Se ei ole totta. -Olet vakavasti sairas.
En välitä. -Entä jos kuolet?
En välitä. -Etkö välitä?
Etkö pelkää kuolemaa? -En pelkää.
Sehän nähdään. Pyydä heidät sisään.
Sehän nähdään. -Sisään.
Olkaa hyvät. -Tätä tietä.
Tännepäin. -Liukasta!
Keitä he ovat?
Et ottanut lääkettäsi, joten he tulivat hakemaan sinua.
Mitä?
En halua kuolla! Auta minua, Haltijatar!
Minkä minä sille mahdan? -Kiltti, anna lääke!
Odottakaa!
Hän haluaa ottaa lääkkeensä.
Ei, te kutsuitte meitä. Emme voi palata arkku tyhjänä.
Olen pahoillani, Pinocchio. En voi mitään.
Olisitte miettinyt sitä aiemmin.
Kutsuitte meitä, ja arkku pitää täyttää. Vai mitä?
Pitää täyttää? -Auta minua.
Ei, en halua kuolla!
Odottakaa!
Menkää.
Ikävää palata arkku tyhjänä.
Mennään sitten.
Kolmosella. Yks, kaksi, kolme!
Lähtivätkö ne jo? -Eivät vielä.
Menevätkö ne pois? -Menevät.
Ovatko ne jo lähteneet? -Eivät vielä.
Varovasti!
Varo!
Entä nyt? -Varokaa portaita!
Kyllä.
Tässä, ota lääke.
Nyt kun olet toipunut, etkö voisi kertoa, mitä oikein tapahtui?
Olin nukketeatterissa...
Miksi?
No koska koulu oli kiinni.
Odotin että se aukeaisi.
Siksi menin nukketeatteriin.
Menitkö sisään maksamatta?
Menin.
He päästivät minut sisään.
Mitä oikein tapahtuu? -Ei mitään.
Älä välitä siitä.
Mitä sitten tapahtui? Kerro.
Sitten Tulennielijä tuli ja antoi minulle viisi kultakolikkoa.
Ja sitten?
Sitten kadotin ne ja törmäsin kahteen salamurhaajaan metsässä.
Eikö kukaan kehottanut sinua olemaan varovainen ja kuuntelemaan häntä?
Ei, en nähnyt ketään.
Mitä nenälleni tapahtuu?
Ei mitään.
Kerroit muutaman valheen, ja nyt nenä kasvaa. Varo mihin osoittelet sitä.
Mitä?
Pysäyttäkää hänet!
Muuten hän hajottaa kaiken!
Varovasti, älä satuta minua! Älä satuta minua!
Pyydän, tehkää jotain! Hän rikkoo kaiken.
Oletko täällä?
Pitäkää kiinni, lisään vauhtia.
Valmiina?
Nyt mentiin!
Minä ihan liidän!
"Tyttö oli aina...
...hiustensa...
...peitossa."
Mennään leikkimään heti kun hän on nukahtanut.
"Ja päässään...
...hänellä oli kukkaseppele."
Mennään.
"Ja hänen vaatteensa olivat aivan..."
Mene etsimään isäsi.
Sitten tuot hänet tänne. Muista olla varovainen.
Tietysti. Hei sitten, Haltijatar.
Näkemiin.
Medoro, hyvästele Pinocchio.
Heippa.
Pieni suupala vain.
Antakaa meille pieni suupala.
Ystäväni! -Mukava nähdä sinut taas!
Mitä te täällä teette?
Odotamme pöytää.
Tulimme vain vähän napostelemaan.
Minne sinä katosit? -Minäkö? Minne te katositte?
Etsimme sinua.
Tietäisitpä, miten etsimme sinua.
Mitä oikein tapahtui?
Kävelin metsässä ja törmäsin salamurhaajiin.
Salamurhaajiin? -Yritin paeta...
Keitä ne salamurhaajat olivat?
Tiedätkö? -En.
Ymmärrän... Kerro nyt!
Huusin apua talon edessä, mutta kukaan ei avannut.
Salamurhaajat nappasivat minut ja ripustivat puuhun.
Seuraavana päivänä Haltijatar pelasti minut.
Vai Haltijatar...
Salamurhaajat nappasivat minut ja ripustivat hirteen.
Ja Haltijatar pelasti sinut? -Niin.
Pikainen kysymys...
Onko sinulla kolikot tallella? -On.
Mahtavaa! Näetkö? Ystäviä... -Ystäviä, ystäviä.
Mitä teemme?
Mitä nuo ovat? -Päivän tähteet.
Mitä minä niillä?
Samaa kuin ennenkin. Syöt ne.
Anteeksi nyt!
Antaa meille tähteitä, vaikka odotamme pöytää.
Mitä minä tähteillä? Tässä on tapahtunut erehdys.
Tämä on erehdys. Hän antaa meille tähteitä.
Hetkinen.
Tähteitä ovat.
Tiedoksi vain, me emme halua tähteitä!
Voin syödä ne, mutta vain protestina! Me odotamme pöytää!
Mennään Toivomusniitylle. Onhan kaikki kolikot tallella?
Tässä. Tämä on Toivomusniitty.
Hieno, vai mitä? -On.
Näinkö? -Kaiva kunnolla. Hyvä.
Täydellistä! Ja nyt kultakolikot.
Peitä ne.
Piilota ne.
Lehdillä. Täydellistä.
Nyt ne tarvitsevat vettä. -Vettä, vettä.
En voi hakea jalkani takia, ja hän ei näe.
Sinä saat mennä.
Tuolla puiden vieressä on lammikko, mistä voit hakea vettä.
Runsaasti vettä.
Sitten kastellaan, niin puu kasvaa.
Menehän nyt.
Puiden luona. Mene!
Mene!
Mene, Pinocchio! Häivy!
Täälläkö? -Ei, kauempana!
Mene! Juokse!
Lammikko on puiden takana.
Mene.
Häivy, putoa lammikkoon.
Hän on poissa.
Hän on poissa!
Ystävät, missä olette?
Ystävät?
KÄRÄJÄTALO
Kissa ja Kettu kertoivat Toivomusniitystä,
missä kolikoista voi kasvattaa kultakolikkopuita.
Mitä? Puhu kovempaa!
He käskivät hakea vettä, jota kaataisimme kuoppaan.
Ja kun tulin takaisin,
koska minun piti kastella istuttamani kultakolikot...
Kastelitko kolikoita?
Kyllä...
Käskivätkö he sinua?
Minun piti kaivaa kuoppa, täyttää se, ja kastella...
Kun palasin, kolikot olivat poissa.
Ei kolikoita kuopassa? -Niin.
Voi parka...
Keitä he olivat?
Kissa ja Kettu.
Tunnemmeko yhtään kissaa tai kettua? -Emme.
Emme tunne yhtään kissaa tai kettua.
Mitä siis pyydät?
Oikeutta. Haluan vain neljä kultakolikkoani takaisin.
Ja kolikon, jonka he käyttivät ruokaan majatalo Punaisessa hummerissa.
Haluat siis...
He siis varastivat sinulta? -Kyllä!
Olet syytön.
Viekää hänet vankilaan! -Miksi?
Minähän olen syytön!
Silloin joutuu vankilaan! -Miksi?
Tässä maassa syyttömät vangitaan. -Mutta miksi?
Syyttömät joutuvat vankilaan!
Sitten haluan sanoa jotain: Minäkin olen syyllinen!
Odottakaa.
Mitä sanoit?
Minäkin olen syyllinen. -Tule tänne!
Minäkin olen varas!
Mitä olet varastanut? -Possun.
Possun? Ei kovin iso rikos...
Ja kanan.
Ei riitä. Tarvitaan lisää, lisää, lisää...
Nyt muistin. Myös korun.
Korun? -Se oli kultainen ja hopeinen!
Loistavaa työtä!
Loistavaa!
Päästäkää hänet! Hyvä! Onneksi olkoon!
Olen varastanut niin paljon, etten edes muista kaikkea.
Rakas isi!
Pinocchio täällä. Avaa!
Mitä teet?
Isäsi ei ole enää täällä.
Hän lähti kauan sitten etsimään sinua.
Minne hän meni?
Hän sanoi etsivänsä sinua maailman joka kolkasta.
Hän oli aivan tolaltaan. Hän itki.
Hän sanoi: "Matkustan maailman ääriin etsimään häntä, suureen Amerikkaan."
"Minun täytyy löytää hänet."
Missä suuri Amerikka on? -Tuolla, hyvin kaukana.
Pitää ylittää valtameri.
Missä se on? -Se on tuolla, kaukana.
Hän etsi sinua, poikakulta. Mene, ole varovainen! Kiirehdi!
Ui takaisin!
Se on vaarallista! Aallokko on kova!
Ui takaisin!
Käänny takaisin!
Et selviä siitä!
Käänny takaisin!
Hitaasti, hitaasti, rauhallisesti.
Etana!
Entä Haltijatar?
Hän on kasvanut isoksi.
Menehän nyt.
Miksi hän on kasvanut isoksi? -Se on hän. Mene nyt.
Sama mekko, samat hiukset.
Minä tässä.
Miten teit sen?
Se on salaisuus.
Menehän nyt.
Miten kasvoit isoksi? Minäkin haluan olla iso.
Et voi kasvaa aikuiseksi.
Miksi en?
Koska marionetit eivät kasva.
Ne syntyvät marioneteiksi,
ne elävät kuten marionetit ja kuolevat kuten marionetit.
Mutta en halua olla marionetti koko elämäni.
Haluan olla poika, kuten kaikki muut.
Sinusta tulee poika, jos ansaitset sen.
Ja sinun on käyttäydyttävä hyvin.
Mitä voin tehdä ansaitakseni sen?
Ole vain kunnolla, kuten hyvin kasvatettu marionetti.
Huomisesta lähtien käyt koulua ja opiskelet.
Voitko toistaa? -Käyt koulua ja opiskelet.
Koulua?
Niin.
Katsotaan kuka teistä on opiskellut.
Karsinassa on 18 lammasta.
Seitsemän karkaa yön aikana.
Montako lammasta maanviljelijä löytää aamulla?
Kahdeksan.
Käsi.
Kikherneiden päälle!
Sisään!
Tulehan.
No niin.
Hattu pois. Pysyt täällä, onko selvä?
Jätä hänet tänne, niin huolehdin hänestä.
Katsotaan oletko lukenut.
18 kertaa 2?
Etkö tiedä? -En.
Etkö tiedä? Käsi.
Kikherneet kutsuvat.
Kirjoittakaa perässäni.
Opettaja...
...on kuin...
...toinen...
..isä...
...kaikille...
...hänen...
...oppilailleen.
Odota, tulen mukaasi!
Tule!
Huomenna varastamme paikasta, joka pursuaa makkaraa, kinkkua ja juustoa.
Mutta ollaan varovaisia,
koska viimeksi omistaja löi minua kepillä. Katso tätä.
Kuka siellä?
Kuka koputtelee keskellä yötä?
Minä täällä! -Minä kuka?
Pinocchio! -Kuka Pinocchio?
Puunukke!
Marionetti joka lupasi haltijattarelleen
käyvänsä koulua ja opiskelevansa.
Mutta sitten hän karkasi!
Sekö puunukke? Oletko varma?
Juuri se.
Ole kiltti, avaa.
Voitko avata?
Lupaan etten enää koskaan karkaa!
Avaa!
Etana kiltti, avaa nyt! Pyydän!
Pinocchio?
Haltijatar sanoi antavansa sinulle anteeksi tämän kerran.
Mutta ensi kerralla hän ei päästä sisään.
Tässä.
Mene kouluun ja ole kiltti.
Se joka ei käy koulua...
...kasvaa...
Missä Lucignolo on? -Hän ei enää tule tänne.
Miksi ei? -En tiedä.
Hän työskentelee pellolla isänsä kanssa. -Miksi?
En tiedä.
Milloin hän palaa? -En tiedä.
Ei puhuta tunnin aikana!
Kädet.
Etkö tunne kipua?
En.
Kiltit pojat...
Kaksi.
Hyvä.
"Kun...
...poika sai...
...tietää siitä..."
Seuraavaksi tehdään hieman taikuutta.
Taikuutta?
Tee näin:
"Hän päätti lähettää suurenmoisen...
Anna mennä.
...vaunun."
Lammaspaimenella on 300 lammasta karsinassa.
Yön aikana 47 karkaa, mutta 3 palaa heti.
Sitten 24 sairastuu, 9 kuolee, loput paranevat.
Sitten kaksi karkaa. Montako on jäljellä?
245?
Se on oikein, Pinocchio.
Hyvä.
Näettekö, miten eteväksi hän on tullut?
Saat parhaat arvosanat.
Parhaat arvosanat.
Aina samalla tavalla. Teet pienen pallon,
jonka sitten litistät.
Pitää tehdä monta, koska huomenna pidämme
hienot juhlat täällä.
Juhlat?
Suurenmoiset juhlat.
Opettaja sanoi, että olet pärjännyt hyvin.
Huomenna et enää ole marionetti,
vaan poika, kuten kaikki muut.
Mitä odotat? Mene kutsumaan kaikki ystäväsi.
Juokse!
Lucignolo!
Lucignolo?
Lucignolo! -Häivy, tai he huomaavat minut!
Jotain suurenmoista on tapahtunut!
Kohta en enää ole marionetti.
Minusta tulee oikea poika!
Pidämme juhlat huomenna. Tuletko? -En voi.
Miksi et? -Minä lähden keskiyöllä.
Minne? -Toiseen maahan.
Ihanaan maahan, joka on maailman kaunein.
Sitä kutsutaan Leikkimaaksi.
Siellä leikitään, juostaan ja hypitään päivät pitkät.
Siellä ei ole sääntöjä eikä opettajia.
Siellä pidetään vain hauskaa. Voit tulla mukaan, jos haluat.
Kun löydän sinut, tulee tupenrapinat!
Mutta haluan olla oikea poika.
Älä sitten tule. Minä lähden nyt. Heippa.
Minne?
Oletko varma, että vaunut tulevat? -Täysin varma.
En näe niitä. -Ne tulevat ihan kohta.
Matka on aika pitkä, mutta sitten meillä on hauskaa.
Sanoin jo, että minä vain saatan sinut tänne.
Älä nyt, lähdetään yhdessä. Tule mukaan, meillä on hauskaa.
Nyt ne tulivat!
Hei sitten. Minä lähden. -Heippa.
Ja sinä, pieni enkelini, tuletko mukaan vai jäätkö tänne?
Kutsukaa häntä. -Tule, tule!
Kuuletko heidät?
Tule.
Tule!
Kaikki haluavat sinut mukaan. Kuuletko?
Tule nyt, hyppää kyytiin.
Tule! Lupaan että sinulla on hauskaa.
Perillä ollaan, pienet enkelini!
Nouskaa varovasti kyydistä, ettei käy hassusti.
Tulkaahan, nouskaa kyydistä!
Autan teitä.
Pikku enkeli.
Antakaa mennä! Vetäkää!
Vetäkää!
19.
20.
21.
Tällä puolella kaikki kunnossa.
Hyvää yötä, pikku enkelini. -Hyvää yötä.
Nähdään huomenna.
27.
28.
Huomenna pidetään hauskaa.
29.
30.
Hyvää yötä.
Kuka siellä?
Minä. Avaa!
En voi.
Heräsitkö sinäkin oudot korvat päässä?
Aika oudolta ne kyllä näyttävät.
Päästä minut sisään. Avaa nyt!
Meillä taitaa olla sama ongelma.
Niinpä taitaa.
Ota säkki pois.
Sinä ensin.
Tehdään se yhtä aikaa kolmosella.
Yksi, kaksi, kolme!
Ihme korvat! -Niin on sinullakin.
Sattuuko se? -Sattuu.
Muut eivät saa nähdä meitä.
Olet oikeassa.
Luoja, en pysy pystyssä. Auta minua!
Mikä on? -Mitä tapahtuu?
Apua!
Käteni!
Apua!
Apua! Pinocchio, auta minua!
Apua!
Auttakaa meitä!
Apua!
Pienit enkelini!
Tunnistan teidät, pikku enkelini.
Kuulen teidät.
Pienet enkelini, kiljutte niin hienosti!
Täällä olen, pikku enkelini.
Tämän aasin nimi on Lucignolo.
Se on hyvin rohkea.
Hyvin vahva.
Täydellinen teidän tarpeisiinne.
Näyttää hienolta eläimeltä. -Kiitos.
Hetkinen.
Tämä arpi otsassa...
Ei arpia. Ne tuovat surua mukanaan.
En ota sitä.
Täällä on toinen aasi. Tässä näin.
Nimi on Pinocchio. Erittäin älykäs.
Se on säyseä ja kesy.
Sitä paitsi se oppii nopeasti.
Oppii nopeasti.
Se soveltuisi täydellisesti numeroihin,
joita sen odotetaan tekevän.
Palattuaan juuri kotiin pitkältä ja ylistetyltä kiertueelta
Länsi-Intiassa ja kaukaisessa Amerikassa
hän tekee teille tänään
uskomattoman, suurenmoisen numeron,
jota ei ole ennen nähty!
Hyvät naiset ja herrat,
sallikaa minun esitellä Pinocchio!
Aplodit!
Tässä hän on!
Klovninsa kanssa.
Hilpeää!
Ja nyt, hyvä herrasväki,
maailman pisin ja maailman pienin mies tuovat tulirenkaan!
Aplodit!
Hyvät naiset ja herrat.
Tämä voi vaikuttaa pelottavalta ja vaaralliselta tempulta,
mutta me olemme ammattilaisia.
Olemme valmiina. Rummun pärinää!
Taputetaan heille rohkaisuna.
Yksi, kaksi ja kolme!
Vielä kerran!
Ja vielä kerran.
Ja yksi, kaksi ja kolme!
Pinocchio ei kaatunut. Hän vain jekutti teitä
antaakseen hieman lisämaustetta esitykselle!
Pinocchio ei kompastu!
Viekää hänet pois.
Nyt maailman vahvin mies
kantaa aasin pois.
Aplodit maailman vahvimmalle miehelle!
Tässä he ovat yhdessä!
Mikä taiteellinen eläin! Katsokaa, se esittää ontuvaa.
Antakaa vielä aplodit, kiitos.
Aplodit!
Harmi että rampauduit, rakas Pinocchioni.
Ikävä kyllä eron hetki on nyt käsillä.
Teemme nahasta hienon rummun.
Viskaa veteen.
Ja yksi,
kaksi ja kolme!
Sitten odotellaan.
Katso.
Kuka olet?
Mitä teit Pinocchiolle? -Se olen minä!
Mitä? -Se olen minä!
Aasiko? -Niin, olen Pinocchio.
Ei ole mahdollista.
On se.
Muutuitko vedessä? -Muutuin.
Ette tienneetkään haltijattarestani!
Puhuva marionetti.
Hänelle on käyttöä sirkuksessa.
Tule tänne! Tule, en satuta sinua.
Heippa! -Tule tänne!
Älä ui pois!
Hyppää hänen peräänsä.
Mitä? Hyppää!
Se on käsky! Hyppää!
Hyvä on sitten. Hyppää veteen. -Miksi minä?
En osaa uida. -Heitämme sinut veteen.
Pelkään vettä. -Viis minä siitä!
Hae hänet.
Minne menet? -En osaa uida.
Tule tänne, senkin lurjus!
Näkemiin, Pinocchio! Näkemiin!
Apua!
Turha huutaa apua.
Kuka voisi pelastaa sinut?
Kuka olet? -Minäkö?
Olen poloinen tonnikala,
joka joutui haikalan nielemäksi, aivan kuten sinä.
Mikä kala sinä olet?
En ole kala. Olen marionetti.
Jos et ole kala, miksi annoit hirviön nielaista sinut?
En minä antanut, se vain teki sen.
Mitä me nyt teemme?
Meidän pitää vain hyväksyä kohtalomme
ja odottaa, että haikala sulattaa meidät.
Sulattaa?
Mutta en halua tulla sulatetuksi!
En minäkään.
Mutta lohduttaudun sillä, että kun on syntynyt tonnikalaksi...
...on mukavampaa kuolla vedessä
kuin öljyssä.
Öljyssä?
Mutta haluan pois täältä!
Pakene...jos voit.
Mikä tuo valo on?
Kuka tietää.
Menen katsomaan.
Hyvästi, tonnikala.
Hyvästi, marionetti.
Onnea matkaan.
Isi?
Isi!
Pinocchio! -Isi! Isi!
Poikani!
Etsin sinua kaikkialta!
Poikani, olen etsinyt kaikkialta.
Ei täällä niin kauheaa ole, vaikka siltä ehkä näyttää.
Haikala syö kaikkea. Täällä on kalaa. Olen syönyt lukuisia.
Tässä on verkko. Nyt kun olet täällä, voimme kalastaa yhdessä.
Sinä seisot tuolla, minä täällä. Pyydystämme isoja kaloja.
Täällä on mukavaa. Lautasiakin on.
Täällä on makuuhuone. Sinäkin mahdut tänne.
Isi, meidän pitää paeta.
Mitä? -Meidän pitää paeta.
Ei, mietitään asiaa.
Täällä on vähän sotkuista nyt, tupsahdit paikalle niin yllättäen.
Viihdyt takuulla siivottuani. Sopiiko?
Emme voi jäädä tänne. Meidän pitää paeta.
Emme voi. Se on mahdotonta.
Tule kanssani. -Se on mahdotonta.
Tule nyt!
Tule, isi.
Ei, liian vaarallista.
Mennään nyt, kun kita on auki.
Pinocchio, odota!
Tule, isi. Tule nyt.
En osaa uida.
Älä huoli. Olen tosi hyvä uimari.
Sitä paitsi olen puuta ja kellun. -Tiedän, minähän sinut tein.
Jaksaisiko muka pieni marionetti kannatella minua?
Hukumme kumpikin.
Isi, minä pystyn siihen.
Tule kanssani.
Mennään.
Me hukumme!
Jaksan kyllä.
Pidä minusta kiinni, marionetti.
Tartu eviini.
Nyt mennään!
Menoksi, tonnikala, menoksi!
Kiitos, ystäväni.
Ei tarvitse kiittää.
Onnistuin pakenemaan hain kidan kautta -
koska annoit minulle rohkeutta.
Mutta miksi itket?
Koska kukaan ei ole koskaan ennen antanut minulle suukkoa.
Mikä nimesi on? -Pinocchio.
Pinocchio, tulen aina olemaan sydämessäni.
Hyvästi, tonnikala. -Hyvästi.
Olipa se mukava tonnikala.
Jos olisin tiennyt, että sekin oli haikalan sisällä,
meillä olisi ollut hienoja keskusteluja. Harmi...
Isi, katso!
Talo tuolla noin.
Mennään katsomaan.
Mennään.
Luoja...
Anteeksi, saisimmeko hieman maitoa?
Paljonko?
Niin paljon kuin voit antaa.
Sangollinen maksaa kolikon.
Ei minulla ole.
Sitten en voi antaa mitään.
Nyt on hätä. Se on isille.
Hän tarvitsee sitä. Hän voi huonosti.
Osaatko pyörittää ratasta? -Mikä se on?
Pystytkö siihen?
Pystytkö? -Pystyn mihin tahansa.
Mikä se ratas on? -Tuo tuolla.
Pinocchio, pysy siinä.
Hei sitten, Giangio!
Viisi lammasta.
Kolme paksua, hienoa vuohta.
Kunpa voisit nähdä ne. Siellä on yksi upea yksilö.
Ja helmikanakin. -Helmikana.
Heti pimeän tultua kiipeän yli, ja sitten napostellaan.
Nähdään huomenna. -Nähdään sitten. Hei hei!
Mene piiloon.
Hei, Pinocchio!
Muistatko minut?
Olen Kettu, ystäväsi.
Mukava nähdä sinua.
Olen etsinyt sinua kaikkialta.
Tiedätkö kuka varasti kolikot?
Kissa! Se roisto, joka kuoli.
Olen ystäväsi. Olen etsinyt sinua.
Olen pahoillani, että menetit kultakolikot.
Mitä sinä täällä teet? -Työskentelen.
Niinkö? Sepä hyvä? Paljonko tienaat?
Kymmenen lanttia päivässä. -Kymmenen lanttia päivässä?
Anteeksi, mutta...
Olen ystäväsi. Kissa on poissa, koska hän on kuollut.
Mennään niitylle kylvämään lantit. Muistatko puut?
Ei, ette huijaa minua enää.
Katso kuka on takanasi. Kissa!
Miksi tulit esiin? -Miksi tulit esiin?
Ei, hän on se roisto! Minähän olen ystäväsi!
Miksi tulit esiin? -Hyvästi ikiajoiksi.
Ei, olen ystäväsi! -Hyvästi ikiajoiksi.
Mutta Pinocchio, teet virheen!
Miksi tulit esiin?
Miksi teit sen?
Miksi?
Pinocchio, teet virheen!
En mene enää lankaan!
Voimme kylvää kolikot! -Hyvästi, huijarit!
Odota!
Haltijatar!
Tiesin että sinulla on hyvä sydän.
Annan kaikki aiheuttamasi harmit anteeksi.
Ole järkevä, niin tulevaisuutesi on onnellinen.
Isi, minusta on tullut oikea poika!
Isi, minä olen poika!
Olen poika, isi!
Isi, minusta on tullut poika!
Olen poika, isi!
Olen poika!
Isi, olen poika!
Suomennos: Frej Grönholm