PO RESNIČNI ZGODBI
29. MAJ 1945
TRIJE TEDNI PO PADCU HITLERJEVEGA RAJHA
Odpusti temu moškemu, krivemu sodelovanja s sovražniki.
Naj se Bog usmili njegove duše.
Amen.
Pozor!
Pripravite se! Namerite!
Streljajte!
UMETNOSTNA GALERIJA GOUDSTIKKER, AMSTERDAM
Je prišla? Je tukaj? –Sinoči.
Jerome, odrezal si se na jedkanicah. –Trudim se.
Na mizi je darilo. Češnje za družino.
Upam, da jih ne bom pojedel, preden pridem domov.
Nizozemski jud v kanadski uniformi.
Stotnik Piller.
Kdo ga je spustil noter?
Dekker, to je Minna. Minna, to je Dekker.
Živjo, Minna. Me veseli. –Zdravo.
Skupaj sva bila v Odporu.
Toda nisva imela odpora drug do drugega.
Zdaj delaš z zavezniki. –Ja.
Vse, kar je tu, je bilo ukradeno,
jaz moram izvedeti, kdo je to ukradel,
in kdo je to prodal nacistom.
Toda rad bi se izognil Ministrstvu za pravosodje,
oni imajo svoje namene, zato potrebujem tebe.
Potrebujem nekoga, ki mu lahko zaupam.
Vse za starega prijatelja. Bom moral nositi uniformo?
Ja, moral boš.
To smo našli v Göringovi skriti zbirki.
Kristus in prešuštnica. Vermeerjeva je.
Vermeer! –Našli smo tudi pismo.
V zaboju.
Nekoč sem bil tam na razstavi,
pili smo penino in jedli lososa,
videl sem grozne slike.
Ste tam spoznali tudi kakšnega Nemca?
Enega ali dva.
Prasci so bili povsod. Neizogibni so bili.
Jaz nisem imel teh težav.
Jaz tudi ne.
Sem osebni prijatelj princa Bernharda
in poveljnika Ministrstva za pravosodje.
Dobro za vas,
a jaz ne delam za vlado, ki se je skrila v stiski.
Dekker, se lahko usedeš?
Dobil sem ukaz s strani Zavezništva.
Oni bodo moč kmalu vrnili pravi nizozemski vladi.
Toda ne danes.
Ko zapravljam čas z vami,
se bodo podporniki nacistov, s katerimi se družite, izmuznili.
Prosil vas bom …
V tem pismu lastnik galerije Goudstikker
navaja vas za preverbo ozadja Vermeerjeve slike …
Ne zbiram slik.
Preden jo bo kupil rajhovski maršal Hermann Göring.
Kristusa in prešuštnico so pravkar našli v železniškem vagonu
v avstrijskem rudniku soli.
Za Göringa vemo …
Da je vodil natančno evidenco svojih pridobitev.
Zdaj pa mi pojasnite to pismo.
Šlo je za uslugo.
Drži se me dober sloves.
Napisal sem, da jamčim za poreklo slike,
da bi zaključil kupčijo.
Ker so sliko ukradli Judom?
Za koga je bila usluga?
Kdo vam je prinesel sliko?
Han Van Meegeren.
Han Van Meegeren?
Tako je.
Sem Joseph Piller, stotnik Zavezniške začasne vlade.
Vstopita, gospoda. –Hvala.
Ste naju pričakovali?
V teh časih se marsikaj pričakuje.
Igrate?
Nič več.
Vama lahko ponudim pijačo? –Ja.
Ne, hvala.
Ne?
Živite sami tukaj?
Za zdaj. Nedavno sem se ločil.
To je zdaj ženina hiša.
Ona je v Franciji, gospodinja je šla v Utrecht.
Vojna vam je bila naklonjena, kaj?
Na srečo sem prodal serijo flamskih slik
pred izbruhom sovražnosti.
Ste trgovec z umetninami?
Slikar sem in ljubitelj umetnosti.
Seveda pa izkoristim priložnost, če jo dobim.
Kaj ste počeli med vojno?
Skušal sem preživeti kot vsi ostali.
Pomanjkanje penine je bilo strašno.
Ne tako kot pomanjkanje kaviarja. Bomo sedli?
Ne, šli bomo na sprehod.
Bom potreboval jakno?
Niste vprašali, zakaj sem tu.
V življenju, kakor v umetnosti,
ne gre pokvariti presenečenja.
Morda pa to ni presenečenje.
Gremo?
Vam je Johannes Vermeer všeč? –Seveda.
Enakovreden je Rembrandtu, boljši je od Halsa
in za mišjo dlako sledi Michelangelu in da Vinciju.
In ta, Kristus in prešuštnica.
Kako jo ocenjujete?
To je mojstrovina.
Ima njegove značilne poteze svetlobe in barve,
vendar je manj resna od njegovih slavnejših del.
Vas zanimata umetnost in tudi glasba?
Ne, ne, ne.
Zanima me, da je bila prodana rajhovskemu maršalu Hermanu Göringu
za več kot 1,5 mio. goldinarjev,
kar je največji znesek za umetniško delo do zdaj.
To dokazuje, da imajo prasci okus.
Ali pa preveč denarja.
Prodajo sem izsledil do galerije Goudstikker,
od tam pa me je pot pripeljala k vam.
Zanima me, od kod je prišla ta slika.
Iz ukradene zbirke? Od Judov, ki so bežali iz Evrope?
G. Van Meegeren, kot veste,
je sodelovanje s sovražniki resen zločin.
Vsak dan nekoga ustrelijo na ulici.
Vsi moramo nekoč umreti.
Vermeer, Hals, Bosch, oni bodo večno živeli.
Nagovarjajo nas skozi stoletja.
Med njimi pa ni vašega imena …
G. Van Meegeren.
Do bogastva ste prišli na drug način.
In kakšna bo vaša zapuščina, stotnik Piller?
Da vas s prijatelji spravim v zapor.
Ali na obešanje.
Zdaj imate priložnost, da se odkupite,
ali še pomembneje, da preživite.
Jaz pa imam občutek, da vi iščete odkup.
Dajte ga v samico.
En obrok, brez obiskov.
Finn, mi pomagaš? –Seveda, očka.
Vzemi jih. –Prav.
Postavi jih sem.
Samo jaz vam lahko pokažem to, kar obupano hočete videti.
In kaj je to, kar obupano hočem videti?
Hočete pravico za zlobne, ni res?
Zato me boste potrebovali.
Toda hočem uslugo. Rabim barve in čopiče.
Pošljite me domov … –Prinesli vam jih bodo.
Tu ni življenja, ni navdiha.
Hočete navdih?
Čemu vam bo navdih, če vam polomim roke?
Piller?
Sem detektiv De Klerks.
Ministrstvo za pravosodje.
Baje ste ujeli veliko ribo. Van Meegerena, je tako?
Kdo vam je povedal? –Slišal sem.
Radi bi ga zaslišali.
V isti ekipi sva. Deliti si morava podatke.
Sva res v isti ekipi?
Ko sem vam zadnjič nekoga omenil, se vam je izmuznil.
Držali ste z njim.
Naj vas raje preimenujejo v Ministrstvo za prikladno pravosodje.
Midva sva samo preiskovalca.
Izid se naju ne tiče.
Razumem. Potem pa kar preiskujte.
Kaj ste bili pred vojno?
Krojač, kajne?
Že 15 let sem policijski preiskovalec,
morda gre za več kot samo za slike.
Van Meegeren je morda finančno pomagal vohunom,
za naciste je pral denar.
Kar je še boljši razlog, da se ne vmešavate v to.
Vaša samozavest, Piller,
je dobra krinka, toda temu niste kos.
Ja. In tega se zavedate.
Ne rabim vašega dovoljenja, da vidim Van Meegerena.
Le vljuden sem bil.
To je skupni sodni objekt,
tu imam nalog s strani nizozemske vlade,
ki mi predaja vašo ribo.
Prevzeli bomo ta primer.
Ministrstvo za pravosodje.
Fantje.
Dekker? Dekker!
Spravi ga ven.
Čas je za telovadbo. –Kaj?
Pridite. –Gremo.
Spravi ga ven.
Sem.
Hej!
Piller!
Sicer sem užival, toda kaj se dogaja?
De Klerks ga hoče, nihče mi ne bo ukradel ribe.
Ribe? Kako lepo.
Krasno, Joe.
Ja.
Čudovito je. Tu bom lahko slikal.
Samo, da ste zadovoljni …
Napisal bom seznam potrebščin.
Moja pomočnica Cootje ve, kje so moje stvari.
In potreboval bom viski.
Barve boste dobili. Na viski pa pozabite.
In prosim, ne igrajte se z mano.
G. Dekker ima moje dovoljenje, da vam polomi noge,
če boste hoteli zbežati.
Si lahko izposodim notesnik in pisalo?
Poiskati morate tega moškega.
Thea Wijngaardena.
Zakaj? Kdo je on?
Najpomembnejši igralec v tej igrici.
Hočete barve ali ne?
Ja, in v zameno vam bom vse odkril.
Theo bi moral biti v Amsterdamu, a nisem prepričan. Poiščite ga.
Ne izpustite ga izpred oči.
To je nezaslišano!
Han Van Meegeren je ključen za ta primer. Imamo pravico …
De Klerks skušal ukrasti mojega zapornika. –Dovolj.
Kje ste služili v vojni?
Kaj ima to s tem? –Odgovorite na vprašanje.
V Londonu. Po najboljših močeh sem pomagal Nizozemski.
Ven iz moje pisarne.
Hvala.
Vrnil se bo. Zavezništvu se bliža konec.
Kaj je s Theom Wijngaardenom?
Našli ga bomo.
Joe.
Malce se umiri.
Ne boš dobil vseh.
Klicali so me z Ministrstva za pravosodje.
Nisi več na njihovem božičnem seznamu.
Ja, nimamo veliko časa.
Najti moramo Thea Wijngaardena.
Bolj pritisnimo na Van Meegerena.
Morda lahko pomagam.
Boš ti poskusila? –Ja. Lahko ga premlatim.
Kaj je? Ne bo lepo, a vseeno …
Jaz pa sem mislil,
da si pridno dekle iz Haaga.
Najti moramo Van Meegerenovo ženo.
Ja. –Prav.
Vidiva se jutri. –Vidiva se jutri.
Živjo.
Kdo je bil to?
Minna. Moja pomočnica.
Pomaga mi na primeru Van Meegerena.
Zelo je lepa.
Kaj res? Nisem opazil.
Zato je verjetno lažje delati.
Bova govorila o tvojem delu med vojno?
To ni pošteno, Joe.
Živjo, fantje. Vas zanimajo umetniška dela?
Obožujemo umetnost. Radi bi pogledali, kaj imate.
Zaprti smo.
Kar pomeni …
Da vzemi svoje fante in odjebi.
Krojaču povej, da bo naslednjih 40 let šival zaporniška oblačila,
ko opravim z njim. Boš?
Priden pes.
Gremo.
Rabite še kaj?
Prilegla bi se mi pijača.
Kdo je ona?
Moja pomočnica, Cootje Henning.
Cootje, to je moj ječar Joseph.
Mudi se mi.
Naslednjič ti bom prinesla viski.
Če boš lahko.
Ona ni tvoja pomočnica. Ona je tvoje dekle.
Oboje je.
Prinesla je barve.
Potem pa se je slekla, kaj naj bi naredil?
Gdč. Henning. Rad bi se pogovoril z vami.
Mudi se mi k možu.
Han ve, kje me najdete.
Vse to je za umetnost.
Tratimo čas, Joe. –Ne, vi tratite moj čas.
Ne najdemo Thea Wijngaardena.
Verjetno niste slišali za slikarja Willema Gillisza Koola.
Nisem.
Kool je pred tremi stoletji naslikal številne krasne slike,
vredne pa so samo toliko, kot platno samo.
Ne zanima me umetnostna zgodovina.
Vermeer pa je v vsej
karieri naslikal kakih 30 slik,
vsaka je vredna celo bogastvo.
Veste, zakaj? –Ne, in ni mi mar.
Moralo bi vam biti.
Mislite, da preiskujete umetnost, toda preiskujete denar.
Povejte že.
Nekdo odloča. Strokovnjak, kritik.
On nekaj razglasi za izjemno, pomembno, nekaj je zanj umetnost.
Tako se začne legenda in ta se razvija.
Bogati trgovci to hočejo imeti, da bi bili videti sofisticirani,
muzeji se borijo, da dajo to na steno, in tako naprej.
Ko sem bil majhen, me je oče tepel, ker sem slikal.
Čeprav je bilo to moje edina strast.
Sprejel sem udarce.
Ko sem lahko, sem se preselil v Pariz
in naprej slikal.
Preveč sem popival, spal s preveč ženskami,
na koncu se mi je zmešalo.
Ko sem se neke noči odločil skočiti z Eifflovega stolpa,
so se odprla nebesa.
Morda je bil kriv absint, a prisegel bi, da sem videl Vsemogočnega.
Hitro sem se vrnil na Nizozemsko
in v ustvarjalni vročici slikal več mesecev brez spanca.
Ko sem se končno zgrudil,
sem ob gledanju svojega dela več dni jokal.
Na platno sem ujel svojo dušo, bogovom sem ukradel popolnost.
Ugleden prijatelj je takoj uredil razstavo v galeriji Biesling.
Vsi so govorili o pojavu
novega umetniškega glasu.
Ves Amsterdam je bil tam.
Še vedno slišim klepet,
vonjam parfum tistih lepih žensk,
ki so nenadoma spoznale, da obstajam.
Čutil si lahko energijo. Kritiki so bili … Enoglasni.
Rekli so, da je bil moj poskus, da ujamem globino, brez čustev,
da nimam ne vizije ne duše.
Niso me hoteli samo uničiti, hoteli so mi zdrobiti kosti.
Zakaj?
Ker jih nisem pravilno prosil za njihovo odobravanje.
Moji novi občudovalci so izginili, vsega je bilo konec.
Kar nas pripelje nazaj h Kristusu in prešuštnici.
Imate glasbo v krvi, Joe?
Zagotovo ste imeli trenutek na stolpu.
Niste vedno hoteli biti pianist?
Prosim, g. Van Meegeren,
kako ste dobili sliko?
Tako kot sem dobil vse ostale slike.
S pomočjo prijatelja Thea.
Theo. Theo Wijngaarden, skrivnostnež.
Dirk Hannema bo vedel, kje se on nahaja.
In kdo je Dirk Hannema? –Tako imenovani strokovnjak.
On je bolj kriv od vseh tistih kritikov.
Je pa tudi direktor muzeja Boijmans v Rotterdamu,
kar me še danes bega.
Dekker, zdi se, da grem v Rotterdam.
Občudovanja vredno, kajne?
Uči nas pomena odpuščanja.
G. Hannema?
Dokler nisem odkril Večerje v Emavsu,
smo poznali samo 30 Vermeerjevih del.
Postale so sveti gral 20. stoletja.
Če že obstaja svetla plat te vojne,
so to ostale mojstrovine, ki se bodo morda pojavile.
Odkritje te je moj največji življenjski dosežek.
Kako vam lahko pomagam, gospod …
Stotnik Piller.
Seveda. Zaradi vas smo na nogah.
Kaj vas je pripeljalo?
Theo Wijngaarden.
Jud ste, kajne?
Sem. Vam to predstavlja težave?
Vašim ljudem se je pripetila tragedija.
Mojim ljudem?
Nismo vsi Nizozemci?
Theo Wijngaarden. Izvolite.
Poznate tega poba?
Slab slikar je. In nič kaj dober trgovec z umetninami.
Kaj ste imeli z njim?
Bil je sposoben restavrator. Nekaj je naredil zame.
Kakšen se vam zdi Han Van Meegeren?
Tretjerazredni umetnik, prvorazredni preračunljivec.
Je sodeloval z Nemci na umetnostni sceni?
Čudilo bi me, če ni. –Zakaj pa?
On je pravi narcis in zvit hudič.
Lep dan, stotnik Piller.
Hudičeva scavnica.
Ostal je le še ta terpentin, zahvaljujoč vašim prijateljem nacistom.
Motite se. Jaz nimam prijateljev.
Vidim, zakaj.
To se zdi pitno.
Najboljši odstranjevalec barve. Pokusite.
Dobili boste še en anus.
To bi bilo zanimivo.
Veste, kaj, pojdite v mojo hišo. V kleti imam zalogo viskija.
Prinesite dva zaboja in naučil vas bom piti.
Če grem v vašo hišo, boste zbežali.
Pa ste me dobili.
Ampak nimam želje po bežanju.
Se vam zdim neumen?
Seveda ne.
Ljudje, kot ste vi, so veliko naredili za to državo.
Živa resnica.
Torej, kaj slikate?
Moje odrešenje. Ne vem še.
Moja tema se mi še ni razkrila.
Osvobajajoče je, veste.
Da se razgalite …
Nekdo pa vas naslika.
Potezo za potezo.
Razumem. –Theo je bil verjetno zaljubljen vame.
Rekel je, da imam brezčasen nizozemski obraz, ki bi krasil klasike.
Na takšen način me je hotel spraviti v posteljo.
Vas je Theo predstavil Hanu?
Mislim, da me je.
Menda me je.
Caroline.
Odlična izbira zate.
Han me rad slika.
Veste, včasih … Včasih se sploh ne dotakneva.
Ne rabiva se.
In vaš mož, ga to ne moti?
Han misli, da globoko v sebi
vsi moški sanjajo o tem, da njihovo ženo zapelje drugi moški.
Ali ženska.
Han bolje od drugih razume živalsko naravo.
So mu bili zato Nemci tako naklonjeni?
Vsi imajo radi Hana. –Fotografija!
On je … –Pridite.
Duša zabave. –Štiri! Tri!
Kateri Nemci so hodili na zabave?
Nisem rekla, da so.
Poslušajte … Nič ne vem o Kristusu in prešuštnici.
Ali o Nemcih.
In ne vem, kje je Theo.
S kom se je Han največ družil?
S seboj, z mano in njegovo ženo. Nekdanjo ženo.
Johanno. Kje je ona?
Nekje v Franciji.
Naveličala se je njegove razuzdanosti.
Toda vse ji je dal. Hišo in denar.
Kateri moški bi ženi dal vse svoje bogastvo?
Kaj si izvedel?
Odvisno, koga vprašaš,
je on bodisi Satan ali svetnik.
Morda bom kaj našla v Theovih beležkah.
Ja, in preveri osmrtnice.
Ko pregledam pisma, stotnik.
Hvala.
Prosim?
Dekker?
Piller, tu sem!
Hodi proti meni.
Ustavi se!
Dva koraka na desno … Levo.
Še en korak. Manjši. Pol koraka nazaj.
Sem? –Ja.
Tako? –Zdaj pa počasi stopi k meni.
Naredi to.
Potreboval boš to.
Koliko ga je?
Ne vem.
Nagovarjal me je, zato sem te poklical.
Vest je huda nadloga.
Najina nagrada še pride.
Točno tako. Imam dva zaboja alkohola.
Ne, ne, ne. –Kaj je?
Ne bova ga vzela. –Ga pustiva trohneti?
Ga pustiva nekemu prascu? Pijača je.
Prvorazredna pijača. –Ki si je dovolj popil.
Dovolj je bilo.
Samo požirek, da se prepričam, da ni privid.
Teh imam zadnje čase veliko, ti pa tudi, kajne?
Ja, toda pijača ne bo pomagala, prijatelj.
Morda pa bo.
To bo vrnilo nazaj stari svet, prilagodila se bova.
Tvoja žena je klicala. Jo pokličem nazaj? Kaj naj ji rečem?
Da bom pozen, kasneje se bom ukvarjal z njo.
Silvestrovo pred dvema letoma. Nora noč.
Verjamem. Kdo je kdo?
Na moji levi je Cootje,
na desni je moja žena … Nekdanja žena.
Van Stuyvesandeja ste že spoznali.
Drugi pa so moji znanci.
In ta ob svetlolaski?
Švab, ki jo objema?
Ne bi vedel.
Ste prepričani?
Poglejte ta obraz in grozno pričesko.
Še rokoval se ne bi z njim.
Se spomnite, da se nista rokovala?
Joe, preveč ste dobesedni. Ste že našli Thea?
Zdaj ne bi govoril o prikaznih.
Govoril bi o tem nacističnem vohunu,
ki na tej sliki pije na vaše zdravje.
Moje zabave so živahne.
Ljudje slišijo za pijačo, mamila, lahke ženske,
tisto noč pa jih je bilo veliko.
On se ni kar prikazal, ne?
Kdo ga je pripeljal? –Ne vem.
Jerome. Morda je bil Jerome.
Jerome Heidjen? –Ja, toda koga briga?
Vse te lepe ženske,
vi pa govorite o prašičerejcu iz Muggendorfa.
Mislim, da alkohol ni vaša edina težava.
Ta prašičerejec iz Muggendorfa je Herman Kempf.
Bil je nemški obveščevalni častnik,
Nizozemce je rekrutiral, da so vohunili zanj.
Herman Kempf je bil strup za nizozemski Odpor.
Jaz sem umetnik, ne nacistični vohun.
Zakaj ste skrili sliko? –Nisem je.
Morda jo je Johanna. –Kempf je bil na vaši zabavi.
Kmalu za tem ste dobili 1,6 mio. goldinarjev
od Hermana Göringa, več od vrednosti Vermeerja.
Zakaj? Ker so nacisti tako radodarni?
Ne, ker so zagledani vase.
Hitler je imel v zbirki že dva Vermeerja.
Göring je hotel preseči svojega Führerja.
Najdražjo sliko na svetu je hotel dobiti zakonito,
zato jo je plačal. –Ali pa so vam plačali
za nekaj več kot samo za sliko.
Kot recimo?
Denar ste pošiljali nacističnim operativcem,
slike pa so bile krinka.
Jerome, Piller je.
Samo malo.
Obleči se moram.
Dober večer, Jerome.
Povej nama, kako si povezan z Van Meegerenom.
Potrdili so,
da si na zabavo prišel s Kempfom,
bila sta prijatelja.
Prijatelje drži blizu, sovražnike bližje.
To sem počel z nacisti.
In tudi s Kempfom?
Imel si ga blizu, nosil si mu češnje z vrta?
Govorim na splošno.
Van Meegeren mi podtika.
Držijo se ga stare zamere. –Kot recimo?
Slišal je, kaj sem govoril o njem.
Da je slab umetnik in pijandura.
Lažeš. Imel si klub.
Podatke in slike si pošiljal v Berlin.
Dajali so ti denar in ti pustili lepe hiše.
Ne! –Si delal s Theom Wijngaardenom?
Njihove oči imaš.
Igraš se križarske vojne.
Ničesar ne boš poslušal.
Iščeš nekoga, ki bi ga pribil na križ.
Zanimiva pištola, kajne?
Takšno nosijo nemški častniki.
In ta denar …
Iz božičnega kluba je, ne?
Priznaj. Dobil boš pošteno sojenje.
Sojenje? Odrli me bodo na ulici.
Mussert. Izdajalec!
Povej mi resnico in pomagal ti bom, Jerome.
Povej mi!
Joe? Kaj je narobe?
Spoznala si Hana Van Meegerena.
Bila si na njegovi zabavi. –Na veliko zabavah sem bila.
To že veš.
S Kempfom? –Ja, s Kempfom.
Kaj je to? Kaj hočeš slišati?
Hočem resnico.
Resnico?
Vsak dan sem tvegala življenje, da bi preživela, Joe,
ti pa si odšel.
Nisem odšel.
Pridružil sem se Odporu. Moral sem se potuhniti.
Jud sem, si pozabila?
Če bi ostal, bi ogrozil najino družino.
Kaj si naredila?
Hodila sem na zabave …
Oblečena kot pocestnica.
Tako ne gre naprej, Joe.
Moram ven iz mesta, šla bom do očeta.
V redu.
Že šest ur slikate.
Se ne naveličate?
Navdih je minljiv. Treba ga je ujeti.
Vse barve so večinoma pepel in prst,
ko pa so v ravnovesju, lahko narediš mojstrovino,
ki bo preživela vojne, civilizacije, živela bo dlje od gora.
Na takšen način se najbolj približamo Bogu.
To so otročarije.
Res je. Otroci poznajo to skrivnost, ki jo odrasli pozabimo.
Edini način nazaj je z alkoholom, bolečino, norostjo, samouničenjem …
Zgodba mojega življenja.
Pogrešaš vojno, kajne? –Pogrešam akcijo.
Toda vesel sem, da je moja država varna.
Nekaj naslikaj, prijatelj.
Kaj praviš? Pripravil ti bom paleto.
Prav. Naslikal bom mojstrovino.
Poglej to.
Ja.
Nisem še končal.
Otročja je. –O tem sem ti govoril.
V njeni resnici je moč.
Vaš pajdaš jo je naslikal.
Grozna je.
Vseeno ne morete pogledati proč, kajne?
Z veseljem pogledam proč.
Zakaj vas je žena zapustila?
Poročila se je z umetnikom.
Potem pa sem obogatel.
In spali ste s polovico mesta, ni res?
No, ja.
Vas žena zapušča, Joe?
Ja.
Morda zapuščava drug drugega.
Nikoli ni lahko.
Zakon je nenaravno stanje.
Kar pa ljudje težko sprejmemo.
Veste, kaj?
Rad sem bil poročen, toda …
Vojna naju je ubila.
Vojne je konec.
Nacisti so še v moji hiši …
Ali pa vsaj njihovi duhovi.
Žena je sprejela službo …
Bila je tajnica za nemškega častnika.
To je bil Herman Kempf, s katerim se niste hoteli rokovati.
Na tak način so predajali podatke Odporu,
ona je bila dobra.
Zelo dobra. Njen trud je rešil veliko ljudi.
Nemci so ji zaupali.
A to zaupanje si je morala prislužiti.
Za to zaupanje je morala spati s tem moškim.
Tega je nisem vprašal.
Hotel sem, da da odpoved.
Enkrat sem jo prosil.
In zdaj?
Zanjo preteklost ne obstaja več.
Izrezala jo je kot tumor.
Prepričan se, da ste v Odporu počeli stvari,
ki jih niste povedali ženi.
Spet zaigrajte na klavir. Glasba in umetnost sta dobri za dušo.
Zmanjkuje mi časa.
Moja slika je skoraj končana, rad bi vam jo pokazal.
Si za pijačo?
To je …
Meegerenova zasebna zaloga.
Joe.
Dobro je.
Prazno je.
Menda res.
Raje se sprehodiva.
Hotel je, da vohunim zanj? –Eden De Klerkovih mož?
Rekel je, naj pomislim na prihodnost,
saj se bliža Zavezniško poveljstvo.
Kaj si mu odgovorila?
Da bom razmislila.
Res bi morala misliti na prihodnost.
Ja, vem.
Tu živim.
Kaj počneš tam zgoraj? V temi?
Čakam, da se zdani.
Si čakal name?
Mislim, da sem.
Je to tvoj mož?
Ja.
Ko je umrl … Nisem jokala.
Nisem mogla.
Ničesar nisem čutila.
Otopela sem.
Potem je bilo vojne konec, prišli so Zavezniki, jaz pa sem šla naprej.
Kar tako.
Bilo me je strah, da nikoli več ne bom ničesar čutila.
Zdaj pa vidim upanje.
Za vse nas.
Kaj pa vem.
Z Leez sva si zdaj tujca.
To je …
Utrujen si. –Ja, sem.
Se boš ulegel in počival?
Ja, z veseljem.
Boš ležala z mano?
Bom.
Kmalu se bo zdanilo.
Ja.
Počakala bova.
Prosim?
Oprostite, šef. Preveč jih je.
Zaprti smo. Odjebi.
Naj Piller vstopi.
Tukaj je.
Zamočil si, Piller.
Tvoje vedenje je končno razjezilo tiste na vrhu,
ta galerija je zdaj v lasti nizozemske vlade.
Poslušaj, jaz … –Ne, ne.
Karkoli prodajaš, me ne zanima.
Zaključil bom s tem.
Pogodil se boš z Van Meegerenom, ne?
Ja.
Prerezal mu bom vrat.
Ljudem bom pokazal kri. Nisi hotel tega?
On je častni nacist. Naj se pridruži ostalim.
On ima prijatelje na položajih.
Ja, in vsi čakajo njegovo glavo na pladnju.
Dovolj. Kje je on?
V zaporu, kamor sodi.
Ti pa si ga imel na lepšem.
Ti je ponudil denar?
Koliko stane, da kupiš Pillerja? Koliko?
Hej! Spravite ga proč!
Spravite ga ven. Ven!
Vrnite mi klobuk.
Lepo.
Ljubica, še vedno imamo službo zate, če jo hočeš.
Joe.
Greva.
Imel sem ga. Prekleto, da sem ga.
Zdaj pa je zaprt v ječi in ne morem do njega.
Nad zaporom nimam pristojnosti,
zavezniško varnost na terenu pa so opustili.
Zvezane roke imam. –Ne moreš koga prositi za uslugo?
V očeh tvoje vlade nismo več osvoboditelji.
Smo nadloga, zaradi katere je Nizozemska obtičala.
Morda je za vse nas čas, da se gremo naprej.
Van Meegeren bo plačal za to, kar je storil. Nisi hotel tega?
Zaradi tebe smo prijeli še enega.
Na pomoč.
Pomagajte.
Na pomoč!
Izdajalec!
Na pomoč!
Pozor!
Namerite!
Streljajte!
Hvala, dedek.
Joseph.
Adijo, sin. –Adijo, očka.
Pazi nase. –Bom.
Nekaj mi obljubi.
Pazi na mamico. –Obljubim.
Obljubiš? –Obljubim.
Dobim poljub?
Z ministrstva so se pritožili.
Živjo. –Živjo.
Objel bi te, ampak …
Jaz …
Se lahko sprehodiva?
Seveda.
No, tukaj sem.
Po naročilu vlade.
Vsaj na zraku si.
Vem, da nisem smela, a sovražim nedokončane stvari,
zato sem Wijngaardenove beležke vzela domov,
da bi jih pregledala.
Mislim, da sem nekaj našla. Ti lahko pokažem?
Ja.
Se spomniš tega?
To je Cootje Henning, narisal jo je Theo Wijngaarden.
Ja.
Veš, da je on pred 3 meseci umrl v Belgiji?
To zdaj ni pomembno.
Zdaj pa … Poglej si to.
Dekle z bisernim uhanom Johannesa Vermeerja.
To je Cootje Henning.
Praviš, da je ponaredek.
To je Cootje Henning,
narisal jo je Theo, da bi bila videti kot slika Vermeerja.
Theo Wijngaarden ni bil preveč nadarjen.
Vem, kdo nama lahko pomaga.
Minna! Zate morda ni pozno,
zame pa je. –Lahko vstopiva?
Samo malo. Moja žena.
Gospod, ste registriran odvetnik?
Minna, kdo je on?
To je Joseph Piller. On je … Dober človek je.
Razumem.
Sem registriran odvetnik, a že več let ne delam …
Najel vas bom. –Najel? Moj dragi poba …
Lahko vam ponudim ducat bonov za hrano.
Moji dokumenti.
To je moj pomočnik Jacob.
Smrdite po naftalinu. Kdaj ste jo imeli nazadnje oblečeno?
Na svoji poroki. Ime mi je Joseph.
Nihče ga ne sme videti.
Ta objekt nadzoruje vlada in ne vojska, kajne?
G. Van Meegeren ima pravico do pravnega zastopnika,
sem njegov odvetnik.
Če zavrnete dostop, bom šel pred sodnika
in predlagal, da opusti ta primer.
Pokličite nekoga in mu povejte to. Takoj.
Zelo dobro.
Slika, ki ste jo prodali Göringu,
Kristus in prešuštnica.
Ni Vermeerjeva.
Ponaredek je. Vi ste jo naslikali.
Končno.
Zakaj mi niste povedali?
Bi mi verjeli?
Strokovnjaki bi rekli, da je nemogoče
ponarediti nesmrtnega Vermeerja,
Hotel sem, da sami odkrijete resnico.
To je vedno najbolje.
In Theova vloga pri tem?
On me je naučil pomemben del postopka.
On je moja edina priča. Ste ga že našli?
Zelo mi je žal, toda Theo je umrl.
Kako? Morda veste? –Ne vem, kako je umrl.
Torej ni šlo za vohune?
Morda. Ne vem.
Jaz sem le izgubljeni umetnik, ki posnema mojstre.
Nasmolil sem tiste nacistične prasce.
Vesta, kaj je bilo najboljše?
Strokovnjaki so se slinili nad mojimi deli,
govorili so, da so to najizjemnejša dela na platnu.
Theo je bil ponosen.
Kako bomo to dokazali? Theo je mrtev.
Imel jo je v sefu.
Imava vašo sliko.
Dobro. –In … Videti je kot Vermeerjeva.
Kot bi jo on naslikal pred dvema tednoma.
Drži. Čaka me še nekaj dela.
To je postopek, ki sva ga s Theom izpopolnila,
preslepi test z alkoholom, ki ga izvedejo strokovnjaki,
kar pomeni, da sliko lahko overijo.
Morda to ne bo pomembno.
Zakaj? –Mislite,
da jih bodo lastniki teh umetnin uničili zaradi vas?
Samo eno moramo potrditi za lažno.
Strokovnjaki, ki so overili te slike,
katerih sloves bo uničen …
Lahko počakate, prosim?
Uničili si bodo sloves, mislite, da vam bodo pomagali?
Ne prosim njih za pomoč. Prosim vas.
Pojdite v mojo klet! Tam je vse, kar rabite!
Ja, zapri jo.
V redu.
Stuyvesande, Wijngaarden.
Ja.
Kristus in …
Kristus in prešuštnica. –Ja.
To ni dobro. Ne morem si zapomniti.
Tudi, ko se, se ne.
Postanem bebav.
G. Bakker, ničesar se ne rabite spomniti. Jaz bom govoril.
Vi me morate samo usmerjati pri pravnih zadevah.
Groba morava biti.
Poiščite koga drugega.
Vi ste edini, ki mu lahko zaupam.
Ne rabite ščititi svoje kariere.
Zakaj vam je tako mar za tega človeka?
Ne gre zanj. Gre za to, da je nedolžen.
Kako naj ga pustim umreti?
Kako naj pogledam svojega sina, če to vem?
To ti ne bo všeč.
Piše, da Van Meegerena ščitita pred oblastmi.
De Klerks vaju ima za tarči.
De Klerks. Žalosten možicelj.
Izdajalec! –Izdajalec!
Dekker, nehaj. Dovolj!
Henricus Antonius Van Meegeren.
Obtoženi ste sodelovanja s sovražnikom med vojno.
Kako se zagovarjate?
Nedolžen sem, vaša milost.
Dobro.
Nadaljujte.
Jaz sem posebni tožilec Maarten Wooning.
Vlada bo sodišču dokazala, da je g. Van Meegeren kriv
prodaje nizozemskih kulturnih zakladov Hitlerjevemu rajhu,
z namenom, da se obogati
in pomaga okupatorski vladi.
Kar je kazenski prekršek in zasluži si najstrožjo kazen.
Hvala.
Jaz sem stotnik Jo …
Sem stotnik Joseph Piller.
Nagovarjam sodišče.
Sem stotnik Joseph Piller.
Ste odvetnik, g. Piller?
Ne, gospod. G. Bakker je odvetnik.
Toda porabil sem veliko časa pri preiskavi g. Van Meegerena
ter zaključil, da je nedolžen teh obtožb.
Zato me je obtoženi prosil, da govorim v njegovem imenu.
Dobro. –Dokazali bomo,
da g. Van Meegeren ni kolaboracionist,
temveč patriot,
ki je nacistom z goljufijo vzel denar iz vojnih skrinj,
s tem, ko jim je prodal ponarejeno mojstrovino.
Koliko vam je plačal, Piller?
Tišina.
G. Wooning.
G. Henricus Van Meegeren.
Hitreje bo, če mi boste pravili Han.
Velja. Ali prepoznate ta račun?
Moral bi ga. To so moje začetnice.
Povejte sodišču, čemu je bil namenjen.
To je račun za prodajo Kristusa in prešuštnice.
Ki ste ga prodali drugemu najvišje uvrščenemu nacistu v rajhu
za vrtoglavih 1,6 mio goldinarjev.
Drži. Slika je res edinstvena.
Bi rekel. To je najvišji zabeleženi znesek za umetniško delo.
Če bi mu ponudil popust, bi posumil, da je ponaredek.
Johannes Vermeer je bil eden največjih umetnikov v zgodovini.
Vi pa prosite sodišče, da vam verjame,
da je moški, ki je komaj prodal katero od svojih slik,
slikal bolje od Masterja of Delfta,
in prelisičil najbolj cenjene strokovnjake za Vermeerja?
Dobro ste povedali, gospod.
Odgovorim lahko samo ja.
Pozivam Dirka Hannemo.
G. Hannema, povejte nam svoje kvalifikacije.
Že osem let sem direktor muzeja Boijmans.
Prej sem bil trgovec z umetninami za 6 najboljših galerij na Nizozemskem
in glavni kritik za gledališče Nederlander.
Koliko slik ste overili v svoji karieri? –Več sto.
Ste naleteli na kak ponaredek? –Tudi.
Z lahkoto jih opaziš.
V redkih primerih je tehnika ustrezna,
a nobena ne prestane kemičnega testa za starost.
Bili ste eden od strokovnjakov, ki so overili Kristusa in prešuštnico.
Ja, bili smo temeljiti.
Je morda ponaredek? –Nikakor ne.
To je samo vaše mnenje.
Posvetoval sem se z uveljavljenimi strokovnjaki,
ki so več mesecev delali na sliki,
čistili so jo in restavrirali,
vsi smo prišli do istega zaključka. –Ki pa je?
Johannes Vermeer je okrog l. 1660 naslikal Kristusa in prešuštnico.
Ali poznate obtoženega?
Z g. Van Meegerenom sva se srečala v umetniških vodah.
Ali obstaja možnost, da jo je on naslikal?
Nikakor ne.
Obtoženi je to naslikal v času prodaje Prešuštnice.
Umetnost g. Meegerena je bila vedno prežeta
s pornografijo.
Noro je verjeti, da je ti dve deli naslikal isti človek.
Hvala.
G. Piller.
Pred desetimi leti ste odkrili še enega izgubljenega Vermeerja.
Ali to drži? –Ja.
Večerja v Emavsu.
To vas je … Malce proslavilo, ne?
Ja, menda me je.
Zdaj jo imamo za Vermeerjev največji dosežek.
G. Hannema, pomagajte mi razumeti.
Vermeer je okrog l. 1600 naslikal nekaj čez 30 slik,
v naslednjih 250 letih niso odkrili novih del.
Potem pa so našli šest novih del,
vsa pa nas pripeljejo do ene osebe …
G. Van Meegerena.
Kar mi pove,
da je Van Meegeren slike dobil pri istem viru,
morda pri družini,
ki je pred začetkom vojne bežala iz Evrope.
Morda so bili Judje.
Se je morda kdo iz te družine javil, g. Hannema?
Izvor je v času vojne včasih težko najti.
Torej je odgovor ne.
Kako določite, ali je slika pristna ali ponaredek?
Gre za globoko intuicijo, ki se je ne da ubesediti,
skupaj z natančno analizo slikarjeve tehnike,
kompozicije in barvne palete.
In če prestane ta strog postopek,
v zadnji točki dodamo še alkohol
na majhen del platna.
Oljne slike se čez čas strdijo,
govorim o desetletjih, celo o stoletju.
Če se barva raztopi, je ponaredek. Naj vam pokažem.
Zagotavljam vam, da je varno.
Ni barve, torej ni ponaredek.
Je ta tehnika zanesljiva?
Ko gre za oljne slike, ne moremo pretentati časa.
Hvala, g. Hannema.
Dame in gospodje, Večerja v Emavsu.
To je postalo moja strast,
potem ko so mi kritiki, kot je Hannema, uničili kariero.
Torej ste jih naslikali iz maščevanja?
In druge, ki danes niso tu.
Razstavljene so v Rijksmuseumu, v Boijmansu,
celo v Narodni umetnostni galeriji
v glavnem mestu ZDA.
Nisem jih naslikal iz maščevanja,
svetu sem hotel dati več lepote, več Vermeerja.
Tega nimamo dovolj.
Kako ste prestali test z alkoholom, ki ga je opisal g. Hannema?
Tako kot sem prestal vse teste na alkohol, odlično.
G. Van Meegeren, odgovorite na vprašanje.
Uporabljam običajno plastično smolo, bakelit.
To je bila prva plastika, izumljena l. 1908.
Ko jo segreješ, brezhibno posnema
trdoto in gostoto več stoletij starih slik.
G. Hannema jih lahko ves dan namaka v alkohol,
a vseeno ne bo dobil vzorca.
Ali to predstavlja kakšne izzive?
Ker se bakelit vmeša v pigment,
je z njim težko delati.
In? –Najti moram tudi platno in okvir
iz pravega časovnega obdobja. Nemogoče jih je ponarediti.
Ko je platno čisto,
moram nanj naslikati nedvoumen original.
Preučil sem vse Vermeerjeve poteze s čopičem.
Popolnoma razumem pritisk, ki ga je uporabljal,
gibe zapestja,
celo dlake, ki jih je izbral za vsak čopič.
Razumem tudi to, kako meša pigmente
in kako ponazarja svetlobo.
Torej ste hoteli posnemati genija?
Več kot to. Sedanjost moram vtkati v preteklost,
gledalca sem moral spremeniti v zaveznika,
pretentati nisem moral le uma, očarati sem moral srce.
Poglejte mojo čipkarico. Mar ona ni iz časa Vermeerja?
Ona je iz časa jazza. Vzburja vas, kajne?
Če pobližje pogledate to damo,
boste morda prepoznali obraz Grete Garbo.
Göring je bil tudi takšen.
Ko sem na olimpijadi l. 1936 ugotovil, kaj mu je všeč,
sem naslikal Prešuštnico in mu dal lastnega nacističnega Jezusa.
Mislil je, da zre v 300 let staro sliko,
kot narcis pa je na platnu videl svojo večnost,
njegov 1000-letni rajh.
Nikoli mu ni kapnilo, da je slika ponaredek.
G. Van Meegeren, kaj si mislite o fašizmu?
Strastno ga preziram.
Vsi fašisti si zaslužijo, da jih ogoljufamo.
Hvala.
Vse te prevare …
A kljub temu ni nikogar, ki bi to potrdil.
Vse, kar imamo, je vaša zgodba …
Ki nasprotuje strokovnjakom.
Imate se za sovražnika fašistov,
a vseeno ste bili član
ene od fašističnih strank pred vojno.
To je bilo samo … –Predsednik stranke
vas je opisal kot "najboljšega sodobnega umetnika,
ki ga bolj kot želja po materialnih dobrinah
žene strast do naših načel."
Niso bili nacisti. Bili so bogata družbena elita.
Skriti fašisti, ki so pozdravljali naciste, ko so prišli na oblast.
Lahko so si privoščili laskave avtoportrete,
kot mlad umetnik sem se tako preživljal.
Je še kaj, kar mi niste povedali?
Ne. Tudi to bi vam povedal, če bi se spomnil tega.
Sodno dvorano ste prevzeli!
Zlezli ste jim pod kožo.
Zdaj pa vam je Wooning vzel vso verodostojnost.
Še nekaj je.
Wooning je v Franciji našel vašo ženo.
Pričala bo.
No, to …
To je dobra novica.
Zelo dobra novica.
Nekdanji mož vam je pri razvezi dal večino sredstev.
Res je. –Kaj vse to zaobsega?
Ne vem na pamet.
Štirinajst hiš,
sedem parcel v Larenu,
dva doma v Deventerju,
vila v Monaku
in 567 nepremičnin v Amsterdamu
skupaj z več mio. goldinarjev, skritih v tleh vajinega doma.
Zveni pravilno?
Menda res.
Vaša milost, večina Meegerenovih nepremičnin
je bila kupljena med nemško okupacijo,
po prodaji Kristusa in prešuštnice.
Vam je mož kdaj zaupal,
da so Vermeerjeve, Halsove in de Hoochove slike
nastale pod njegovimi rokami?
Ne.
Čeprav, če bi komu to uspelo, bi bil to on.
Ko se v nekaj zapiči, je neusmiljen.
Njegov umetniški dar je izjemen.
On je genij.
Ali prepoznate to fotografijo?
Slikana je bila na zabavi, kmalu preden sva se ločila.
Vajine zabave so obiskovali Nemci.
Redko, a drži.
Hvala. –Oni so bili povsod.
Sta bila poročena, ko se je pridružil stranki narodne enotnosti?
Ja, sva bila.
Povejte nam, zakaj se ji je pridružil.
Dolgo je tega.
Slikanje portretov je bilo vir preživetja za umetnike.
Je vaš mož verjel v strankino doktrino?
Moj bivši mož je apolitičen, agnostičen, apatičen.
Še nekaj pridevnikov je …
Ki jih ne bi omenjala. –Hvala.
Vi ste Van Meegerenova pomočnica. –Sem.
In njegova ljubica.
Naklonjena sva si … Profesionalno in osebno.
Več let ste bila njegova zaupnica. –Ja.
Bi g. Meegerena opisali kot nastopača,
nekoga, ki je hotel biti opažen in prepoznan?
To so vsi umetniki.
Ste Hana kdaj videli ponarediti Vermeerjevo sliko?
Sem.
Velikokrat.
Ste vedeli, da jih je prodal za vrtoglave zneske?
Seveda. –Torej ste sostorilka.
Razumem.
In ta? Ste videli, da bi jo naslikal?
Sem. –L. 1939, v ateljeju v Amsterdamu.
Ja.
Han Van Meegeren je bil celo leto 1939 v vili v Franciji.
Če nisem … –Nimam več vprašanj.
G. Piller?
Imata vprašanje za gdč. Henning?
Ne.
Nadaljujemo jutri.
Izvolite, g. Piller.
Vaša milost, imamo še zadnji dokaz.
Prav, pohitite.
Pozivam Dirka Hannemo.
G. Hannema, ali prepoznate to sliko?
Ja, pred kratkim so mi jo na analizo prinesli
iz pisarne Zavezniškega poveljstva.
Kaj ste ugotovili?
Opravil sem običajne analize in …
Tu imam vašo podpisano izjavo.
"Slika z delovnim naslovom Mladi Jezus v templju
je najverjetneje iz Vermeerjeve izgubljene svetopisemske serije.
Ocenjujem, da je stara 280 let,
in da gre za pomembno najdbo."
Ste napisali to? –Sem, in za tem stojim.
Niste je dolgo analizirali, kajne?
Očitno je del svetopisemske serije.
Lahko sem pohitel …
Naj se ve, vaša milost,
da je g. Hannema že dal ponudbo za to sliko,
hotel jo je kupiti za galerijo Boijmans.
Zakaj je to pomembno?
Vaša milost, ta slika je stara komaj slabo leto.
Naslikal jo je Han Van Meegeren, pod mojim nadzorom
v galeriji Goudstikker.
Neumnost.
Jaz in moja sodelavca smo bili več čas tam,
od začetka do konca, nevedoč za njegov namen.
G. Meegeren jo je naslikal, da bi si rešil življenje.
Ste jo potem vi poslali v preverbo g. Hannemi?
Ne, moja sodelavka Minna jo je, v imenu Zavezniškega poveljstva.
A ne, dokler postopek ni bil končan.
Kaj to pomeni?
Da je g. Van Meegeren naslikal sliko,
g. Dekker in jaz pa sva izvedla postopek staranja.
Postopek je precej zapleten,
a kot vidite, je tudi prepričljiv.
Še ena zgodbica!
Vaša milost, prosim, poglejte,
druga oseba na levi je obraz stotnika Pillerja,
mojega ječarja, naslikanega v slogu Vermeerja.
Tišina!
Z g. Pillerjem je res nekaj podobnosti,
pa je to dokaz? Morda gre za naključje.
Preglejte si vid. –G. Van Meegeren!
Na tem sodišču je ker nekaj moških,
ki so s pokrivalom podobni temu apostolu.
Vaša milost, pokazali smo dovolj
za nalog za bolj neizpodbiten test.
Vzemite delček te slike
in ga testirajte na prisotnost fenol formaldehida ali bakelita,
spojine, ki so jo izumili pred manj kot 40 leti.
Ne rabimo …
V mojo pisarno.
Tudi če je Van Meegeren naslikal tisto sliko,
to še ne pomeni, da je Göringov Vermeer ponaredek.
Testirajte obe sliki. Vse jih testirajte.
To so neprecenljivi narodni zakladi, če posežemo vanje …
Vaša milost, vi govorite o slikah.
Jaz govorim o življenju tega človeka.
Mene niste prepričali.
To ni sojenje. To je predstava.
Nekdo se hoče znebiti Van Meegerena.
Nekdo, s čigar ženo je spal.
Nekdo, ki ni dobil kosa pogače.
Pa ja. –Nekaj vam povem.
Njih smo prepričali, in ko slišijo resnico,
po tem, ko boste Meegerena vrgli volkovom,
se bodo lotili še vas.
Mi grozite?
Ja, pa še kako.
Prekleti prevarant.
To naj bo vaše prvo …
In zadnje opozorilo.
Izigrali so vas, Piller.
Van Meegeren je čarodej, vi pa ste njegov čarobni trik.
Morda pa gre v tem primeru za vas.
Ste okusili bogastvo?
Mislite, da vam bo dal kup denarja,
da družini zagotovite prihodnost?
Srečno pri razsodbi!
Ne bodo se dolgo odločali, kajne?
Morda se nam posreči.
Verjeli so tisti sliki.
Poglejte vse te ljudi.
Oni potrebujejo zmago.
Po pregledu vseh dejstev
se je sodišče enoglasno odločilo,
da je Han Van Meegeren …
Kriv vojnega sodelovanja s sovražnikom.
Obsojam ga na …
Tišina!
Obsojam ga na smrt.
Tišina!
Ne zasluži si tega!
Mir! Tišina!
Dajmo!
Piller!
Kaj počne?
Ustavite ga! Ustavite ga!
"H. V. M."
Han Van Meegeren. Ta slika … Je ponaredek.
Vse so ponaredki.
Še pred minuto
so te slike veljale za izjemne in neprecenljive.
Zdaj pa so ničvredne, a poteze se niso spremenile.
Tišina!
Otroci ne znate več piti.
Še eno rundo.
Komu praviš otrok?
Hvala.
Presenečenje.
Lahko vstopim za minuto?
Hvala.
Zaslužiš si čestitke.
Ne reci, da mi boš dal medaljo za zasluge.
Ne, ne. Pravzaprav ti bom dal to.
Spominek.
Pomočnik ga je našel, ko sva bila v galeriji.
To je zbirka Meegerenovih del.
Ja, poznam jo. Američani so jo našli v Hitlerjevi zasebni knjižnici.
Morda te bo zanimalo posvetilo.
Ljudje imajo svojega junaka.
Zaključil sem s tem primerom, si tudi ti?
Veseli smo, da si prišel, Joe.
Joseph, poglej to. Poglej srečo na obrazih.
Ves svet govori o nas.
Nizozemski smo dali krila, da poleti iz pepela.
Zmaga nad temo.
Ljudje si želijo več življenja.
Hočejo se smejati, piti in upati.
Hočejo sanjati o boljših dnevih.
Zahvaljujoč tebi lahko in tudi bodo.
Dobil si, kar si hotel. Pokazal si jim resnico.
In tukaj je. Črno na belem.
Očitno ste junak.
Toliko občudovanja si verjetno niste predstavljali.
Prosim? Seveda sem si ga. Prosim, sedi.
Poslušaj … Joseph.
Nikomur nisem tako zaupal, kot sem tebi.
Upam, da se tega zavedaš.
Potem pa mi razložite to.
"Mojemu dragemu Führerju,
s hvaležnostjo,
Han Van Meegeren."
Ganljivo darilo Adolfu Hitlerju
od nizozemskega najslavnejšega sovražnika nacistov.
V nekdanjih kolonijah smo bili mi nacisti, ni res?
Posiljevali smo, morili, imeli smo sužnje.
Celo nekaj dojenčkov smo vrgli v ogenj.
In kipi mož, ki so vodili te veličastne podvige,
ponosno stojijo na naših javnih krajih.
Plima pride in gre. Mi pa skušamo preživeti.
In ohranjati upanje.
V vseh naših barvah,
vključno s sivo.
Bravo. Na umetnost.
Nikoli mi ni bilo mar za umetnost.
Zdaj pa vem, da vsi veliki umetniki
pogumno koračijo skozi ogenj kritikov in dvomljivcev,
da si zagotovijo prostor v zgodovini.
To pa je črno-belo.
Zato trgovci postavljajo takšne cene za umetniška dela.
Da bi dobili svoj košček nepokvarjene duše.
Tudi vi bi se lahko zapisali v zgodovino kot umetnik.
Vaše ime bi bilo lahko poleg Halsa, Rembrandta, celo Vermeerja.
Bog vam je dal ogromen talent.
Vi pa ste ga zapravili.
Očitno niste bili dovolj pogumni, da bi šli skozi ogenj.
Joseph, prosim te.
Zaupal sem vam. Resnično.
Zato sem se zavzel za vas.
Kar bi me kmalu stalo vsega.
Uživajte v zmagi, Han.
V najini zmagi.
HAN VAN MEEGEREN NI BIL NIKOLI VEČ V ZAPORU.
ŠEST TEDNOV PO SOJENJU JE UMRL ZARADI INFARKTA.
V ČASU NJEGOVE SMRTI JE BIL NAJBOLJ PRILJUBLJEN ČLOVEK V DRŽAVI.
MED ČAKANJEM NA USMRTITEV V NUREMBERGU
SO GÖRINGA OBVESTILI, DA JE NJEGOV VERMEER PONAREDEK.
PO BESEDAH OČIVIDCEV
JE BIL VIDETI, KOT DA JE PRVIKRAT SPOZNAL ZLO.
ZA JUNAŠKA DEJANJA MED VOJNO
JE VLADA ZDA PILLERJU DODELILA MEDALJO ZA SVOBODO.
ZK GA JE IMENOVALO ZA ČLANA BRITANSKEGA IMPERIJA.
PO SOJENJU JE JOSEPH ODPRL VELEPRODAJO OBLAČIL.
V 70. LETIH SE JE Z DRUŽINO UMAKNIL NA MAJORKO.
NE VE SE, KOLIKO PONAREDKOV JE MEEGEREN PRODAL ZA ČASA ŽIVLJENJA.
ZNAN JE KOT NAJUSPEŠNEJŠI PONAREJEVALEC SLIK VSEH ČASOV.
Režija
Scenarij
Po knjižni predlogi
Prevod podnapisov Aleksandra Jović
Priredil in uredil metalcamp (DrSi)
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija