‫עשיתן טעות גדולה כשהכרתן בבובה הזאת.‬
‫כך הצליחה הרוח הבלתי-אנושית להערים עליכן.‬
‫הענקתן לה רשות לפלוש לחייכן.‬
‫מה זו "רוח בלתי אנושית"?‬
‫ישות שמעולם לא שהתה בעולמנו בדמות אנושית.‬
‫ישות שטנית.‬
‫אם כך, בבובה מעולם לא שכנה רוח רעה?‬
‫לא, היא רק שימשה כערוץ תקשורת.‬
‫הניעו אותה כדי שתחשבו שנכנסה בה רוח.‬
‫רוחות שטניות אינן משתלטות על חפצים,‬
‫אלא על בני אדם.‬
‫הרוח רצתה לחדור לתוך אחת מכן.‬
‫ובהתחשב ביכולת יוצאת הדופן הזאת,‬
‫יצטרכו לטפל בבובה הזאת כראוי.‬
‫לטפל בה?‬
‫צריך להשמיד אותה.‬
‫זה רק יחמיר את המצב.‬
‫הכי טוב שהבובה תבוא איתנו.‬
‫נשמור אותה במקום בטוח.‬
‫זה נשמע כמו רעיון נהדר.‬
‫היא שלכם.‬
‫"החלומות שאני נוצרת‬
‫זיכרונות‬
‫האהבה תוכל להיות"‬
‫עוד כמה זמן, לדעתך?‬
‫משהו כמו שעה.‬
‫תשעיני את הראש לאחור. תנוחי.‬
‫לא, אתה הולך לאיבוד בדרך חזרה מהסופר.‬
‫אם אעשה את זה, עוד נגמור בקליפורניה.‬
‫אז תתעוררי לצלילי האוקיינוס השקט.‬
‫אין שום פסול בזה.‬
‫אאסוף את ג'ודי בדרך.‬
‫זה דווקא נשמע ממש נחמד, אד.‬
‫צריך לתכנן טיול כזה.‬
‫אוי לא.‬
‫מה זה?‬
‫אתם חייבים להסתובב. בהמשך קרתה תאונה די קשה.‬
‫נוכל לעזור?‬
‫אתה רופא או משהו?‬
‫או משהו.‬
‫כוונתו, אם אתם צריכים עוד זוג ידיים.‬
‫כן.‬
‫אנחנו מסודרים. תודה.‬
‫בובה נחמדה.‬
‫זה מה שאתה חושב.‬
‫תחזרו חמישה ק"מ אל היציאה האחרונה.‬
‫משם תעלו לכביש 26, וככה תעקפו את התאונה.‬
‫עשרים ושש. הבנתי. -תודה, אדוני השוטר.‬
‫בחור והבובה שלו.‬
‫- דלק -‬
‫נראה לי שפספסנו את הפנייה.‬
‫לא פספסנו. ברידג'ווטר ממש בהמשך.‬
‫ברידג'ווטר? אולד רידג' רוד. מאיפה הבאת את ברידג'ווטר?‬
‫את יודעת מה? פספסנו את הפנייה.‬
‫אחפש את האוקיינוס השקט.‬
‫אד?‬
‫- טמפרטורה -‬
‫אד? -רגע.‬
‫נו, באמת. -מה בדיוק קרה?‬
‫אפתח את מכסה המנוע ואבדוק.‬
‫תיזהר.‬
‫הנה.‬
‫- בית קברות מריוויל -‬
‫אני אוהבת את הבובה שלך.‬
‫קר לי.‬
‫בדיוק היית מעורבת בתאונה.‬
‫באמת?‬
‫סליחה. טעות.‬
‫זה אמור לפתור את הבעיה.‬
‫מתוקה, את בסדר?‬
‫אד!‬
‫אני בסדר.‬
‫אני מצטער כל כך!‬
‫זה היה כאילו השתלטו לי על המשאית.‬
‫איבדתי שליטה. אתה בסדר?‬
‫אני בסדר.‬
‫זאת הבובה, אד.‬
‫היא משואה לרוחות אחרות.‬
‫כאן.‬
‫אבי, כמה שיותר מהר. כן?‬
‫כן.‬
‫"אל תהי חכם בעיניך.‬
‫ירא את ה' וסור מרע.‬
‫מאורת ה' בבית רשע.‬
‫ונווה צדיקים יברך.‬
‫אם ללצים הוא יליץ,‬
‫ולענווים ייתן חן.‬
‫כבוד, חכמים ינחלו,‬
‫וכסילים, מרים קלון."‬
‫אמן.‬
‫צריך עוד מחסום להגנה.‬
‫מחסום קדוש.‬
‫אני מסכים.‬
‫יש גבול למה שברכה יכולה לעשות.‬
‫זכוכית הקפלה שהשגנו מכנסיית טריניטי לפני שהרסו אותה,‬
‫איפה היא?‬
‫- אזהרה! לא לפתוח בשום פנים ואופן -‬
‫"כפי שסולחים גם אנחנו לחוטאים לנו,‬
‫ואל תביאינו לידי ניסיון כי אם חלצנו מן הרע."‬
‫אמן.‬
‫זה עבד?‬
‫הרשע נבלם.<‬
‫- בחדר הפריטים של הזוג וורן קיים האוסף הפרטי הגדול בעולם‬
‫של חפצים רדופים ומקוללים.‬
‫בשל הרשע האדיר שמוחזק בתוכו, מברך הזוג וורן את החדר בכל שבוע.‬
‫אם כי לכל פריט עברו הייחודי והמבעית,‬
‫קיים פריט אחד שהזוג וורן סבור שהוא הרשע מכולם...‬
‫אנאבל -‬
‫אנאבל 3‬
‫"צבעוני, קסום, נפלא, וואו!"‬
‫- כעבור שנה -‬
‫"הקפטן מגיע הביטו בו עכשיו‬
‫סופר מדהים, מיוחד וחדש‬
‫הקפטן מגיע עם משהו דנדש"‬
‫- גיבורים או תרמית? גירוש שדים מצית ויכוח -‬
‫"הנה בא קפטן קנגורו"‬
‫בסדר, ג'ודי.‬
‫ראיתי שמרי אלן הגיעה. קחי את חפצייך.‬
‫קודם שימי את הקורנפלקס...‬
‫בסדר. לא משנה. אני אעשה את זה.‬
‫"קפטן קנגורו הוא מי שבזכותו היום יהיה מפליא‬
‫צבעוני, קסום, נפלא, וואו!‬
‫הקפטן מגיע הביטו בו עכשיו‬
‫סופר מדהים, מיוחד וחדש‬
‫הקפטן בא ואתם תאהבו אותו"‬
‫מה זה?‬
‫"קפטן קנגורו"‬
‫נו?‬
‫את הגיבורה שלי.‬
‫- לראות מבעד למתמטיקה -‬
‫הכסף לפיצה על הדלפק והמספרים ליד הטלפון.‬
‫מושלם.‬
‫ונחזור מוקדם מחר בבוקר.‬
‫קחו את הזמן, נהיה בסדר. נכון, ג'ודי?‬
‫כן.‬
‫אז את... -אתנהג יפה? כן.‬
‫ותזכרי ללכת... -ללכת לישון בזמן.‬
‫לגמרי.‬
‫בסדר, אל תשכחי... -לכייף.‬
‫אני יודעת. -גם זה.‬
‫ערכתם חזרה לזה, או מה?‬
‫- בית ספר קתולי סנט תומס -‬
‫כדור הארץ לג'ודי!‬
‫מה קרה?‬
‫כלום.‬
‫אני בסדר.‬
‫נותרו רק שעות מעטות עד לסופ"ש.‬
‫אקפוץ לסופר בשיעור החופשי שלי.‬
‫אאסוף אותך אחר כך, טוב?‬
‫נשמע מעולה.‬
‫ביי, ג'ודי!‬
‫יום נעים!‬
‫- תערובת עוגה לבנה -‬
‫גברת פיילי, זה פה. אראה לך.‬
‫- גיבורים או תרמית? -‬
‫איך לא סיפרת לי ממה הזוג וורן מתפרנס?‬
‫את לא אמורה להיות במתמטיקה?‬
‫מרי אלן!‬
‫שמרתי על ילדי משפ' סמית במשך יותר משנתיים, ולא סיפרתי לך מה הם עשו.‬
‫מה הם עושים?‬
‫הם רופאי רגליים.‬
‫ממש לא אותו הדבר.‬
‫ברור שאבוא אחר כך.‬
‫יש לנו עבודה בלימודי חברה.‬
‫אין לנו עבודה.‬
‫בסדר, אבל מנין להם?‬
‫היא מדיומית.‬
‫אז הם גיבורים.‬
‫לדעתי הם הורים מודאגים‬
‫שלא רוצים השפעה שלילית על הבת שלהם.‬
‫איזו השפעה שלילית? כי לפעמים אני חוזרת הביתה מאוחר מדי?‬
‫בנוסף לדברים אחרים.‬
‫אז מה קורה בתוך הבית?‬
‫מוזיקה מפחידה וקורי עכביש?‬
‫לא. חיי פרברים משעממים. הארונית שלך מפחידה יותר.‬
‫רגע. מסיבה של מי ולמה לא הוזמנתי?‬
‫יום ההולדת של ג'ודי מתקרב אז אנחנו נחגוג מוקדם.‬
‫את באמת השמרטפית הטובה מכולן, את יודעת?‬
‫מחמאות לא יעזרו לך.‬
‫מה עם איומים?‬
‫שמת לב מי עובד בקופה?‬
‫יום טוב. -תודה.‬
‫תודה רבה. -נתראה בקרוב.‬
‫את לא תעזי.‬
‫את יודעת איך קוראים לו, נכון?‬
‫איך?‬
‫לבוב-יש-גדולים.‬
‫מה שלומך?‬
‫הי, דניאלה.‬
‫הי, מרי אלן. זה הכול?‬
‫נראה לי שכן. -מגניב.‬
‫אתה גר ליד הזוג וורן, נכון, בוב?‬
‫כן, מרי אלן תשמור על הילדה שלהם הלילה.‬
‫כן. אני גר ממש מעבר לרחוב.‬
‫ראית שם משהו מפחיד אי פעם?‬
‫למשל, רוח רפאים?‬
‫בוב...‬
‫גברת פיילי הפילה פחית של רסק עגבניות במעבר חמש,‬
‫והמקום מזכיר זירת פשע, אז תביא את הסחבה.‬
‫גבירותיי. הכול בסדר? -כן, אדוני.‬
‫בוב לא עושה לכן בעיות, נכון?‬
‫לא. -לא.‬
‫הבנתי. תודה, אבא. -בסדר.‬
‫אני אעשה את זה מיד אחרי.‬
‫אז מה ראית?‬
‫אצל משפחת וורן?‬
‫כלום.‬
‫סך הכול 3.50 דולר, אז...‬
‫אבל ידעת מה הזוג וורן עשה?‬
‫היו שמועות, אני מניח, אבל...‬
‫שמועות. מעניין.‬
‫ידעת שיש שמועה שמסתובבת עליך, בוב?‬
‫רגע, באמת? מה היא אומרת?‬
‫היא מספרת על בחורה...‬
‫בסדר. את יכולה לבוא. מספיק.‬
‫סליחה. -סליחה.‬
‫לגמרי באשמתי. -זה בסדר.‬
‫אז מה...‬
‫ביי, בוב. תודה.‬
‫ביי.‬
‫היא שכחה את הביצים שלה, אז...‬
‫תביא.‬
‫היא מחבבת אותך.‬
‫אירעה תאונה.‬
‫אל תיגעו בה.‬
‫תהיו אחוזי טירוף.‬
‫"אחוזי-דיבוק". -זה מה שאמרתי.‬
‫בכל מקרה, אם את יודעת כל כך הרבה,‬
‫אולי תגידי לנו אם אפשר להידבק בכינים מרוח?‬
‫אי אפשר.‬
‫אז איך את נדבקת בהן?‬
‫אנתוני ריוס!‬
‫אל תכריח אותי לקרוא לאחותך.‬
‫בבקשה, לא.‬
‫אז לכו. כולכם. קדימה.‬
‫קדימה. נלך!‬
‫מצטערת שלא אוכל לבוא ליום ההולדת שלך, ג'ודי.‬
‫גם את לא יכולה?‬
‫ההורים שלי אמרו שאני עדיין לא בשלה לעבד את המוות.‬
‫זאת מסיבת יום הולדת.‬
‫אני מצטערת.‬
‫היי, כבר כמה זמן זה ככה?‬
‫מאז שכולם שמעו השבוע על המאמר.‬
‫בבקשה אל תספרי להורים שלי.‬
‫לא אספר. כל עוד את תספרי.‬
‫שלא ידאגו. -הם הורים.‬
‫כל דבר מדאיג אותם, גם אם אין סיבה לדאגה.‬
‫- לזכר האב מייקל מוריסי -‬
‫את בטוחה שרק ההצקות מטרידות אותך?‬
‫אני לא מוטרדת מהן.‬
‫את מבינה אותי.‬
‫ותזכרי את ההסכם שלנו. בלי סודות.‬
‫אני יודעת.‬
‫אין לי סודות.‬
‫מה קנית בחנות?‬
‫הפתעה.‬
‫אמרת בלי סודות. -הפתעה היא לא סוד.‬
‫אז מהי? -הפתעה.‬
‫- בדפינגר סטרייט אפ -‬
‫את תעשי בלגן.‬
‫היי! תשאירי קצת לעוגה.‬
‫לא.‬
‫נראה לי שיש מישהו בדלת.‬
‫דפקתי על הדלת איזה עשר דקות.‬
‫איך בכלל נכנסת?‬
‫דלת אחורית. זה פעמון רוחות?‬
‫מה זה פעמון רוחות?‬
‫הוא אומר לך אם את נמצאת בנוכחות רוחות.‬
‫אז הוא כזה. -לא.‬
‫זה סתם פעמון. אימא שלי אוספת אותם.‬
‫מי את?‬
‫היא דניאלה, והיא תעזוב אחרי שנאכל עוגה.‬
‫יופי!‬
‫אני אוהבת עוגות.‬
‫אז ג'ודי...‬
‫ההורים שלך לא שומרים בסביבה דברים מפחידים?‬
‫לא.‬
‫הכול נעול בחדר.‬
‫אפשר לפחות להיכנס ולראות?‬
‫לא!‬
‫לא טוב לאף אחד להיכנס לשם.‬
‫למה?‬
‫כי פשוט לא טוב.‬
‫חכי.‬
‫קחי.‬
‫מתנת יום הולדת.‬
‫מה זה?‬
‫תסתכלי בפנים.‬
‫איך יש לך כסף לזה?‬
‫הם הישנים שלי.‬
‫השתמשתי בהם רק פעם אחת כי שברתי את היד‬
‫בפעם הראשונה שנעלתי אותם.‬
‫את צוחקת.‬
‫נראה שיש לה הרבה יותר קואורדינציה.‬
‫הם יהרסו את הרצפה.‬
‫אז נוכל להסתובב בשכונה?‬
‫לא נראה... -רעיון טוב.‬
‫לכו אתן. אני אשגיח על העוגה ואוודא שלא תישרף.‬
‫בסדר. אבל אל תחטטי. אל תיגעי.‬
‫אל תעשי כלום. בבקשה?‬
‫תישארי במטבח. תבטיחי לי.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫- הזוג וורן יועצי דמונולוגיה - כישוף -‬
‫- סכנה! לא לגעת בשום דבר! -‬
‫לעזאזל עם זה.‬
‫אני קוראת לרוחות מהעולם שמעבר.‬
‫בבקשה תפתחו את הדלת ותכניסו אותי.‬
‫איזה חרא.‬
‫בבקשה אל תשפוט אותי.‬
‫אמן.‬
‫- פילי מילי -‬
‫- הכלב השחור מאת לוקה מורי -‬
‫מה את עוללת שהכניסו אותך לשם?‬
‫אם יש ישות בחדר הזה,‬
‫תני לי סימן, בבקשה.‬
‫כל סימן שהוא.‬
‫אבא?‬
‫זה מטומטם.‬
‫- אזהרה! לא לפתוח בשום פנים ואופן -‬
‫לעזאזל.‬
‫שרפת את העוגה? דניאלה.‬
‫רק למעלה.‬
‫פשוט תצפי אותה בקרם.‬
‫היא בחיים לא תדע.‬
‫איך היה עם הסקטים?‬
‫היא אהבה אותם עד שנפלה ושרטה את הברך.‬
‫זה עדיף על שבירת היד.‬
‫איפה היא בכלל?‬
‫מאכילה את התרנגולות.‬
‫יש להם תרנגולות?‬
‫היי. איך הברך?‬
‫נראה שלפחות הג'ינס שלך יזדקק לתפרים.‬
‫זה בסדר.‬
‫תאונות קורות.‬
‫אז את כבר פוחדת?‬
‫פוחדת? מה? לא.‬
‫מי אומר שהוא פוחד?‬
‫הילדים בכיתה שלי.‬
‫אנתוני ריוס התחיל את זה.‬
‫אני שונאת אותו.‬
‫רגע, טוני ריוס התחיל את זה?‬
‫את מכירה אותו?‬
‫כן, הוא אחי.‬
‫אנתוני ריוס הוא אחיך?‬
‫כן, אני יודעת. אל תזקפי את זה לחובתי.‬
‫גם אני לא אוהבת אותו.‬
‫הוא עדיין מרטיב בלילה.‬
‫לא שמעת את זה ממני.‬
‫או אולי כן, לא אכפת לי.‬
‫עדיין, פשוט...‬
‫תסלחי לו קצת.‬
‫זאת הייתה שנה קשה.‬
‫איבדתם מישהו, נכון?‬
‫את אבא שלי.‬
‫מרי אלן סיפרה לך?‬
‫לא.‬
‫פשוט ידעתי.‬
‫למשלוח.‬
‫אפשר פיצה גדולה, בבקשה?‬
‫זה לרחוב ויימן 3506.‬
‫מושלם. תודה.‬
‫אני באה.‬
‫סבלנות.‬
‫מי זה?‬
‫הלו?‬
‫דניאלה?‬
‫אנאבל שם?‬
‫מי?‬
‫אנאבל יכולה לצאת לשחק?‬
‫נראה לי שטעית בבית. אין פה שום אנאבל.‬
‫יש.‬
‫היא ממש מאחורייך.‬
‫אנשים הם רק... ממש מוזרים לגבי המוות.‬
‫זו כנראה הסיבה שמציקים לך בבי"ס.‬
‫הוא מפחיד אותם.‬
‫כמו מחלה שמפחדים להידבק בה,‬
‫למרות שכולם כבר נדבקו.‬
‫אבל זה העניין.‬
‫נהגתי לחשוב שזה קטלני ובום. כאילו, נגמר.‬
‫כמו לכבות טלוויזיה.‬
‫ואז שמעתי על הורייך‬
‫ועל חקר העולם הבא וכל מיני,‬
‫והם העניקו לי תקווה.‬
‫שאולי, איכשהו, החיים נמשכים.‬
‫אולי...‬
‫אבי היקר עדיין נמצא אי שם.‬
‫"אבי היקר"?‬
‫זה היה קטע.‬
‫הוא היה אבי היקר ואני הייתי דניאלה היקרה...‬
‫מטומטם.‬
‫הוא עדיין נמצא שם, את יודעת?‬
‫נראה לך?‬
‫גם ההורים שלי היו אומרים שכן.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫תכף אשוב.‬
‫אבא?‬
‫דניאלה?‬
‫דניאלה!‬
‫לאן היא הלכה?‬
‫מה את עושה?‬
‫דניאלה, אסור לך לרדת לשם!‬
‫מה את עושה? -חשבתי שראיתי משהו.‬
‫מה ראית?‬
‫תשכחי מזה. לא משנה.‬
‫- מתגעגעת אליי? -‬
‫ג'ודי?‬
‫"בך, ה', חסיתי.‬
‫אל אבושה לעולם. בצדקתך פלטני,‬
‫מהרה הצילני. הטה אליי אוזנך..."‬
‫היי, ג'ודי!‬
‫מה קורה? מה הבעיה?‬
‫מה קורה?‬
‫מה קרה?‬
‫כלום.‬
‫ג'ודי...‬
‫פשוט נבהלתי.‬
‫נבהלת ממה?‬
‫לפעמים...‬
‫אני רואה דברים.‬
‫כמו שאימא שלי רואה דברים.‬
‫כוונתך לרוחות?‬
‫איפה את רואה אותן?‬
‫בכל מקום שאליו אני הולכת.‬
‫ג'ודי...‬
‫רוחות היו פעם אנשים.‬
‫ולא כל אדם שפוגשים הוא רע,‬
‫אז אולי גם לא כל הרוחות הן רעות.‬
‫דניאלה.‬
‫את חייבת לראות את זה. -מה?‬
‫זו חקירה של הזוג וורן על איזו נערה‬
‫שהפחיד אותה "משיט המעבורת".‬
‫הנה תמונה של הנערה שהרג.‬
‫נראית מוכרת?‬
‫כלומר, יכולתן להיות אחיות.‬
‫הנה שאר התיק, אם את רוצה להסתכל.‬
‫תראי את כל זה.‬
‫איזה מגניב.‬
‫תראי, זו החקירה של הכלב השחור.‬
‫הכלב השחור?‬
‫זה מקרה שבו הזוג וורן חקר‬
‫על כלב מהגיהינום, שהשתלט על גבר באנגליה.‬
‫הוא השליט טרור נוראי על העיר שלו.‬
‫- השתלטות של כלב מהגיהינום 4 גופות -‬
‫מה הקטע עם המטבעות על העיניים?‬
‫מה?‬
‫לא יודעת. לא הגעתי לשם.‬
‫נהגו להניח אותם על עיני המתים,‬
‫תשלום למשיט המעבורת, שייקח את נשמותיהן לשאול.‬
‫זה מה שהוא גבה.‬
‫בסדר, עדיף שנלך.‬
‫זה בסדר. לפעמים גם אני אוהבת לחטט.‬
‫את יודעת מה זה עושה, ג'ודי?‬
‫אני חושבת שקוראים לזה "צמיד אבלים".‬
‫הוא עוזר לך ליצור קשר עם אהובייך שמתו.‬
‫מה זה?‬
‫מקרה שההורים שלי חקרו בזמן האחרון.‬
‫שמלת החתונה.‬
‫היא רודפת אנשים.‬
‫ועושה אותם אלימים.‬
‫איפה השמלה עכשיו?‬
‫בהמשך המסדרון, בחדר החפצים.‬
‫כלומר, הכול נמצא שם.‬
‫נכון, ג'ודי?‬
‫זה מה שאמרת קודם.‬
‫כן.‬
‫אבא שלי אומר שכל מה שנמצא שם‬
‫הוא רדוף, מקולל‬
‫או משמש למשהו טקסי.‬
‫מה עם הבובה ששם?‬
‫קראתי ריאיון עם אביך...‬
‫לא.‬
‫אל תדברי עליה.‬
‫למה לא?‬
‫יש סיבה לכך שהיא בארון תצוגה.‬
‫בסדר, כדאי שנלך.‬
‫מעניין מה יש בזה. -לא, דניאלה! חכי!‬
‫אני מצווה עלייך, רוח טמאה,‬
‫ועל כל משרתייך,‬
‫אני מצווה עליכם‬
‫לציית לי ככתבו וכלשונו!‬
‫טוב, המופע הסתיים. בואו נלך לעשות משהו אחר.‬
‫לעשות משהו ראוי.‬
‫בחייך, את לא רוצה לפחות לשמוע על הסמוראי?‬
‫- פילי מילי -‬
‫מה עם זה?‬
‫אני לא זוכרת אותו.‬
‫איך משחקים?‬
‫בואו נברר.‬
‫בסדר. אז לוקחים קלף,‬
‫והתמונה שמופיעה עליו היא הפריט שמחפשים‬
‫בכך שממששים בתוך הקופסה.‬
‫אם הפריט שמוציאים תואם לתמונה, זוכים בנקודה.‬
‫את ראשונה.‬
‫בסדר.‬
‫תלכי לפתוח?‬
‫כן.‬
‫סליחה, תמשיכו לשחק.‬
‫קיבלתי נקודה.‬
‫נחמד.‬
‫הלו?‬
‫הי, מרי אלן.‬
‫הי.‬
‫זוכרת שבחנות דניאלה אמרה שתשמרטפי פה?‬
‫כן.‬
‫גם אני.‬
‫בכל מקרה, לכן באתי.‬
‫בוב, הם לא ממש רוצים שאארח בנים.‬
‫לא לזה התכוונתי. אני לא רוצה להיכנס.‬
‫אני פשוט...‬
‫הייתי נכנס, אבל...‬
‫טוב...‬
‫פשוט ידעתי שתהיי פה...‬
‫ורציתי לבוא ולדבר איתך‬
‫בלי שאבי המטומטם ואחרים יפריעו.‬
‫לבוב-יש-גדולים!‬
‫נחמד.‬
‫שניכם חולקים בפיצה?‬
‫אביא את הכסף. -כן.‬
‫שניכם, כאילו...‬
‫הלוואי.‬
‫אתה יודע שאתה צריך לחזר אחריה, נכון?‬
‫לחזר אחריה? -כן.‬
‫בחורים כמו מרי אלן, צריך לחזר אחריהם.‬
‫כוונתך לבחורות כמו מרי אלן.‬
‫מה אמרתי?‬
‫בחורים.‬
‫אז איך אחזר אחריה?‬
‫יש רק דרך אחת לחזר.‬
‫זה ברור.‬
‫רוקנרול.‬
‫הנה. שמור את העודף.‬
‫מעולה.‬
‫תודה, וזה אומר שאת יכולה לשמור את זה.‬
‫מינוס משולש אחד.‬
‫נהניתי ממנו במכונית.‬
‫נתראה כבר, "גדולים".‬
‫הייתי מכניסה אותך, אבל כמו שאמרתי...‬
‫לא, כן, זה בסדר.‬
‫חשבתי פשוט לקפוץ ולומר שלום, אז...‬
‫אני שמחה שבאת.‬
‫גם אני.‬
‫היי, בוב,‬
‫למה קוראים לך ככה?‬
‫נכון שאני אחראי על הציוד של קבוצת הכדורסל?‬
‫כן. -זאת הסיבה.‬
‫זאת הסיבה, כאילו, אין מאחורי זה סיפור או משהו.‬
‫"אני צריך כדורים גדולים."‬
‫ואני עונה, "יש לי. כדורים גדולים. יש לי."‬
‫נחזר כבר.‬
‫נדבר. נדבר כבר.‬
‫אני אלך.‬
‫ביי, בוב.‬
‫ביי.‬
‫קרולין, אפילו מגדת עתידות לא הייתה חוזה‬
‫את האתר לדייט שלך עם דון.‬
‫כי מי היה יכול לחלום על מקום‬
‫נפלא באופן כל כך לא ייאמן כמו...‬
‫לאס וגאס, נבדה?‬
‫"לא ייאמן" זה תיאור נכון.‬
‫תטוסו לרומן בעיר לאס וגאס הנהדרת‬
‫ותהיו אורחי מלון הפלמינגו הנפלא, אתר אהוב בסטריפ בווגאס.‬
‫ודון, כמתנה קטנה בשבילך... תצליחי לחבק אותה?‬
‫מרי אלן?‬
‫דניאלה?‬
‫"יום הולדת שמח‬
‫יום הולדת שמח‬
‫יום הולדת לג'ודי‬
‫יום הולדת שמח"‬
‫בסדר, ג'ודי.‬
‫מוכנה לישון?‬
‫זה בשבילך.‬
‫מה זה?‬
‫- הוזמנת -‬
‫הזמנה ליום הולדתי.‬
‫- בואו בבקשה! -‬
‫לא נראה לי שהרבה אנשים יבואו,‬
‫אבל את תבואי?‬
‫רואה מה קיבלתי?‬
‫קיבלתי את שלי לפני שבועות.‬
‫אז תבואי?‬
‫לא אפספס אותה.‬
‫"הגנתך היא דבר אמיתי‬
‫חיממת אותי"‬
‫מה זה?‬
‫"חיממת אותי"‬
‫אלוהים.‬
‫זה לא.‬
‫זה כן.‬
‫"הגנתך היא דבר אמיתי‬
‫חיממת אותי‬
‫חיממת...‬
‫אותי"‬
‫בוב!‬
‫"הענקת לחיי...‬
‫איש מלבדך לעולם לא ידע‬
‫את החלק בי שלא משחרר‬
‫הייתי נותן את כל רכושי"‬
‫לבוב-יש-גדולים.‬
‫"רק כדי להחזיר אותך אליי"‬
‫איך אני נראית? איפה המשאף שלי?‬
‫לעזאזל, לא, הוא במכונית. מה לעשות?‬
‫תהיי בסדר. זה בסך הכול בוב.‬
‫"רק כדי לגעת בך שוב"‬
‫לעזאזל!‬
‫זין!‬
‫לעזאזל!‬
‫לא!‬
‫בוב?‬
‫הוא עזב.‬
‫בתקווה שהלך הביתה כדי להתאמן.‬
‫בסדר. תחזרי למיטה.‬
‫דניאלה. -כן.‬
‫ארגיש טוב יותר אם תרשי לי להישאר. אקום מוקדם.‬
‫אפילו לא צריך לספר לג'ודי. -לא, זה בסדר.‬
‫לכי הביתה.‬
‫אבל...‬
‫אבל מה?‬
‫תודה שבאת.‬
‫נראה לי שזה ממש עזר לג'ודי.‬
‫מצטערת שלא ראית קורי עכביש או שמעת מוזיקה מפחידה.‬
‫טוב, לפחות הקטע עם בוב היה די מפחיד.‬
‫אבל אם בוב ידפוק בדלת הזאת מאוחר בלילה,‬
‫תשכחי לרגע שאת זו את, ותכניסי אותו.‬
‫תתקשרי אליי מחר עם הפרטים.‬
‫לא יהיו שום פרטים.‬
‫לעזאזל.‬
‫איך אבא שלה מת?‬
‫זה לא הסיפור הכי טוב לפני השינה.‬
‫תראי מי ההורים שלי.‬
‫אני רגילה לזה.‬
‫טוב...‬
‫הגרסה הקצרה היא שהוא מת בתאונת דרכים.‬
‫והגרסה הארוכה היא ש...‬
‫דניאלה נהגה.‬
‫זאת הייתה אשמתה?‬
‫לא.‬
‫יש רק אדם אחד שחושב שזו הייתה אשמתה.‬
‫בסדר.‬
‫בואו ננסה שוב.‬
‫אם יש פה רוח...‬
‫אבא?‬
‫את עשית לי את זה!‬
‫הכול באשמתך!‬
‫חזרי הנה!‬
‫את עשית לי את זה!‬
‫לא. בבקשה.‬
‫בבקשה, לא. אל תלכי.‬
‫אל תלכי.‬
‫לא, בואי הנה.‬
‫בואי הנה. לא.‬
‫אני מצטער.‬
‫ג'ודי?‬
‫לכן הוא אסף אותה מהארון?‬
‫כן. זה בטח היה העניין.‬
‫הוא לא ימצא אותה בארון, נכון?‬
‫תישארי פה ואל תשמיעי קול.‬
‫מה קורה?‬
‫איפה הקפה שלי?‬
‫בוקר טוב.‬
‫חווית חוויות על-טבעיות...‬
‫בוקר טוב. איפה הקפה שלי?‬
‫רק שנייה.‬
‫היו לו מטבעות כסף במקום עיניים.‬
‫היא אמרה שהאור שלו תמיד מראה את הדרך אל ארץ המתים.‬
‫אני פשוט רוצה למצוא את אחותי.‬
‫ומתי היא ראתה אותו לראשונה?‬
‫זמן קצר לפני שהוא לקח אותה.‬
‫היא אמרה שהיא הייתה מתעוררת, והוא היה בחדר שלה,‬
‫צופה בה בזמן שישנה.‬
‫בלילה שבו היא נעלמה, שנינו התעוררנו מרעש.‬
‫זה נשמע כמו מטבע שנפל לרצפה.‬
‫היא אמרה לי לחכות בחדר שלה.‬
‫אז חיכיתי.‬
‫היא לא חזרה.‬
‫הלכתי לחפש אותה, והגעתי למסדרון ארוך.‬
‫מלא בארונות קבורה.‬
‫אתמול בלילה...‬
‫התעוררתי מרעש.‬
‫מטבע נוסף שהופל.‬
‫זה היה כאילו שהוא...‬
‫כאילו שהוא קרא לי.‬
‫ראית פעם את "משיט המעבורת"?‬
‫אם לאיש לא תשלם, נשמתך תיעלם.‬
‫- רמזי גירוש שדים -‬
‫לעזאזל! לא.‬
‫ג'ודי!‬
‫ג'ודי! תפתחי את הדלת, ג'ודי!‬
‫אני אוהבת את הבובות שלך.‬
‫ג'ודי!‬
‫צאי מאחור!‬
‫אנחנו לכודות.‬
‫הלו? -תודה לאל. גברת וורן?‬
‫אימא?‬
‫מרי אלן? ג'ודי?‬
‫הכול בסדר? מה קורה?‬
‫ג'ודי בסדר.‬
‫משהו קורה בתוך הבית שלכם,‬
‫ונראה לי שלא בטוח לצאת.‬
‫אנחנו לא ממש יודעות מה לעשות.‬
‫אפשר לדבר עם אנאבל?‬
‫סליחה?‬
‫את צריכה לתת לה נשמה, יקירתי.‬
‫מה? -נשמה. היא רוצה את הנשמה שלה.‬
‫תני לי את הנשמה שלה.‬
‫רגע! לא!‬
‫אני מצטערת כל כך.‬
‫מה את עושה פה?‬
‫- מתגעגעת אליי? -‬
‫אנאבל.‬
‫הבובה. היא עושה את כל זה.‬
‫בובה?‬
‫היא רוצה נשמה.‬
‫רק רציתי לראות אותו שוב.‬
‫מה עשית?‬
‫רציתי לומר לו שאני מצטערת.‬
‫אני יודעת שזו אשמתי.‬
‫דניאלה...‬
‫מה עשית?‬
‫שחררתי אותה.‬
‫במה עוד נגעת?‬
‫בכול.‬
‫תברחו! קדימה!‬
‫מרי אלן!‬
‫זאת האסתמה שלה. היא עוברת התקף.‬
‫המשאף במכונית שלה.‬
‫אביא אותו.‬
‫לא! תני לי!‬
‫ג'ודי! תברחי!‬
‫מרי אלן!‬
‫קחי.‬
‫את בסדר?‬
‫איפה דניאלה? היא רצה אחרייך.‬
‫מרי אלן?‬
‫ג'ודי? אני פה למעלה.‬
‫לא. זאת לא דניאלה.‬
‫משהו השתלט עליה. אני מרגישה.‬
‫מה נעשה?‬
‫חייבים למצוא את אנאבל.‬
‫חייבים להחזיר אותה לארונית.‬
‫את יודעת איפה היא?‬
‫לא.‬
‫חכי, ג'ודי, לא.‬
‫לא כל הרוחות רעות.‬
‫נכון?‬
‫לא כל הרוחות רעות.‬
‫מה אמרת?‬
‫בואי, נלך.‬
‫בואי.‬
‫אני אביא אותה.‬
‫לא! פשוט תעצרי!‬
‫איפה הורייך שמים את המפתח?‬
‫אני לא יודעת. לא נועלים אותה.‬
‫אני יודעת איפה המפתח.‬
‫- פילי מילי -‬
‫אביא אותו. -לא! תעצרי.‬
‫אני אעשה את זה.‬
‫ג'ודי!‬
‫מצאתי אותו.‬
‫"אבינו שבשמיים, יתקדש שמך."‬
‫אלוהים.‬
‫"את לחם חוקנו תן לנו היום, וסלח לנו על חטאינו‬
‫כפי שסולחים גם אנחנו לחוטאים לנו."‬
‫מרי אלן?‬
‫קדימה!‬
‫דניאלה.‬
‫דניאלה, בבקשה!‬
‫דניאלה, תפסיקי!‬
‫תפסיקי!‬
‫- רמזי גירוש שדים -‬
‫אני מצווה עלייך, רוח טמאה,‬
‫עם כל משרתייך,‬
‫התוקפים כעת משרת זה של האל.‬
‫אני מצווה עליכם לציית לי ככתבו וכלשונו. -ג'ודי, תברחי!‬
‫"בשמו, הם ייקחו את השטנים.‬
‫בידיו ויגנו כל רשע."‬
‫אני מצווה עלייך, רוח טמאה,‬
‫עם כל משרתייך,‬
‫לציית לי ככתבו וכלשונו. -לא.‬
‫אני, משרתו של האל, מצווה עלייך, רוח טמאה,‬
‫עם כל משרתייך,‬
‫התוקפים כעת משרת זה של האל.‬
‫ג'ודי!‬
‫קחי את הבובה!‬
‫תסגרי אותה! -אני מנסה!‬
‫מהרי!‬
‫"אבינו שבשמיים, יתקדש שמך.‬
‫תבוא מלכותך, יעשה רצונך כבשמיים כן בארץ."‬
‫תכניסי אותה!‬
‫"את לחם חוקנו תן לנו היום, וסלח לנו על חטאינו‬
‫כפי שסולחים גם אנחנו לחוטאים לנו,‬
‫ואל תביאנו לידי ניסיון,‬
‫כי אם חלצנו מן הרע..."‬
‫אמן.‬
‫זה נגמר?‬
‫הרשע נבלם.‬
‫בוב?‬
‫אתן בסדר? -כן. אנחנו בסדר.‬
‫אתה בסדר? -לא!‬
‫היה בחוץ אדם-זאב!‬
‫ראית את האדם-זאב?‬
‫כן!‬
‫הוא הציל אותי ממנו.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫בערך.‬
‫אולי כדאי לדבר על זה במקום אחר.‬
‫בוקר טוב מהצוות של וו-פי-קיי-וו-פי-וי-6 בהרטפורד, קונטיקט.‬
‫כאן הרטפורד, קונטיקט, ארץ ההרגלים הקבועים...‬
‫ההורים שלי.‬
‫לעזאזל! אסור לארח בנים.‬
‫זאת הדאגה הכי פחותה שלנו.‬
‫כן. אבל עדיין כדאי שאלך.‬
‫היי, תקשיבי, נשף ביה"ס בקרוב,‬
‫ואני ממש רוצה... -כן. אבוא.‬
‫איתי? -כן, אם הזוג וורן לא יהרוג אותי קודם.‬
‫נספר להם הכול.‬
‫אימא!‬
‫ג'ודי! למה את ערה מוקדם כל כך?‬
‫אל תתרגזו...‬
‫מה קרה למכונית?‬
‫הנה.‬
‫נערוך מסיבה משלנו, נכון?‬
‫- יום הולדת שמח -‬
‫מה? -אתה מוכן להוריד אותו, בבקשה?‬
‫זה לא יהיה ככה תמיד, אני מבטיחה.‬
‫במוקדם או במאוחר, תמצאי אנשים שמבינים.‬
‫ובקשר לאנתוני הצעיר...‬
‫הוא צריך לקוות שלא אתקל בו בקרוב.‬
‫אד.‬
‫יום הולדת שמח, ג'ודי.‬
‫תודה.‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫ניהלתי שיחה קטנה עם אחי.‬
‫תודה.‬
‫תיכנסו.‬
‫זה בסדר שהחבר שלי יצטרף?‬
‫בטח.‬
‫הי, תודה על האירוח. -היי.‬
‫לבוב-יש-גדולים.‬
‫ברצינות.‬
‫הי, ג'ודי. -יום הולדת שמח, ג'ודי!‬
‫יום הולדת שמח! -יום הולדת שמח!‬
‫שלום, ג'ודי, יום הולדת שמח. -היי, ברוכים הבאים.‬
‫תמשיכו לבוא.‬
‫יום הולדת שמח, ג'ודי.‬
‫אנתוני? -אני ממש מצטער.‬
‫אני עדיין מוזמן?‬
‫בטח.‬
‫דניאלה?‬
‫יש לי משהו בשבילך.‬
‫בשבילי?‬
‫גילית בדרך הקשה‬
‫שיש הרבה רשע בחדר הזה.‬
‫אבל את יודעת מה אני דווקא אוהבת בו?‬
‫כל הרשע שיש כאן בפנים‬
‫מזכיר לי כמה טוב יש שם בחוץ.‬
‫דניאלה היקרה.‬
‫ג'ודי אמרה לך את זה?‬
‫לא. אבא שלך אמר.‬
‫הוא גם אומר לי שהוא מתגעגע אלייך.‬
‫ושתפסיקי לכעוס על עצמך כל כך‬
‫כי את לא אשמה.‬
‫תודה לך.‬
‫אני מצטערת.‬
‫זה בסדר.‬
‫את צעירה.‬
‫את יודעת, כשהייתי בערך בת גילך,‬
‫ברחתי עם חבר לשלושה ימים‬
‫בלי לספר להוריי.‬
‫אני שחררתי שד.‬
‫אז זה לא אותו הדבר.‬
‫טוב, בסדר. נכון.‬
‫מר וורן יודע על החבר הזה?‬
‫הוא היה החבר.‬
‫מישהו רוצה לשמוע שיר?‬
‫כן!‬
‫בסדר, טוב.‬
‫- באהבה לזכר לוריין וורן 2019-1927 -‬
‫- סכנה! לא לגעת בשום דבר! -‬
‫- בית קברות מריוויל -‬
‫- מתגעגעת אליי? -‬
‫אנאבל 3‬
‫תרגום כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬