- Detta har hänt... - Var Alec med om en olycka?
- Jag gillar inte tajmingen. - Han kartlade smittan.
- Han var nåt på spåren. - Dr Jason Woodrue.
Din accelerator skulle få allt att växa snabbare.
Sjukhuset är fullt med människor som har nån sorts växtinfluensa.
Vi har redan sökt av området.
Landreaux, jag vill göra det här snabbt.
Försök inte smita från mig!
Vad fan är du?
Vad har hänt med skorna?
Vad märkligt. Jag måste ha blivit av med dem.
Vad gör en storstadskille som du här?
Jag skulle bara...
Jag forskade i träsket och sen...
Det började brinna.
Du verkar inte minnas mig.
- Kanske. - Just det.
Jag är jäveln du mördade.
Jag är hemskt ledsen.
Är du ledsen?!
- Du ska dö! - Sluta! Sluta!
Jag kommer och tar dig! Jag ska döda dig!
Jag fattar inte. Ni hittade flickan. Borde du inte vara gladare?
- Jag hittade nåt mer. Nån annan. - Okej.
Jag tror att Susie lockades ut i träsket av en man.
Det låter knäppt, men det finns en människa där ute.
Hans kropp var täckt med växter och rankor.
Och varför ville Susie träffa honom?
Hon sa att hon ville hjälpa honom. Han är sjuk och behöver henne.
Hon sa att den här personens namn...
...var Alec.
- Jävlar. - Precis.
- Vad gjorde du? - Vad skulle jag ha gjort?
Det var ett blodbad och Susie var i chocktillstånd.
Jag smet.
Fan vad jag smet.
- Har du berättat för nån annan? - Jag vet inte om jag borde.
- Helt ofattbart... - Vadå?
Jag måste till sjukhuset. Kan vi prata mer senare?
Dr Troost kom i morse. Du kanske inte visste det.
- Var är han? - Abby.
Vad händer, Eli?
Vi har hållit koll och det är dags för nya perspektiv.
- Det är en sällsynt smitta. - Så vi behöver ny medicinering.
- Vancomycin och meropenem. - Jag maxar redan antibiotikan.
Jag tänker inte debattera. Ursäkta mig.
- Varför skicka nån från Atlanta? - Känner du till dr Jason Woodrue?
Biogenetikern? Han är inte från Smittskyddsinstitutet.
Han är på bårhuset och undersöker Eddie Coyle.
Avery Sunderland har anlitat honom.
Avery.
Dr Woodrue.
Kom och titta.
Vad ser du?
Njurmärgen har infekterats av främmande materia.
Urinblåsan verkar svullen och nästan sprickfärdig.
Fortsätt.
Försöker du testa mig?
Jag pratar helst med människor med en viss uppfattning av samtalsämnet.
Du har skickats av Avery Sunderland. Är ni gamla vänner?
Men snälla...
Den inkräktande organismen har anpassat sig till sitt byte.
Helt otroligt. Det är både en parasit och en karnivor.
Men ändå helt växtbaserad. I ett större sammanhang...
Ser du nåt mer?
Vad jag ser? Jag ser en man vid namn Eddie Coyle.
En människa som levde.
Han uppfostrade sin dotter och plågades till döds av en sjukdom.
- Sa jag nåt lustigt? - Nej, det är bara det...
- Ditt perspektiv är så begränsat. - Dr Abby Arcane.
Naturen är brutal. Liv förtär liv. Det är en kamp till döden.
Att dra in känslor försämrar det vetenskapliga perspektivet.
Ledsen om jag verkar partisk, men jag står på människornas sida i kampen.
Allt liv är ett nollsummespel, dr Arcane.
Och i dag leder växtriket mot mänskligheten.
Hej, Gordon. Snygg svid. Brooks Brothers?
- På nära håll ser den billigare ut. - Inga kommentarer.
Du kan ignorera mig om du vill men förr eller senare vill du prata.
- Det du tror du vet är skitsnack. - Varför är du så rädd för mig, då?
Jag vet att du fifflar med Avery Sunderlands lån.
Prata med mig. Jag låter dig vara anonym.
När du ignorerar mig så här så tar jag illa vid mig.
Ett ögonblick.
Äntligen. Jag har försökt anropa dig.
Vi har hittat Robitelles kropp. Han fick halsen uppsliten.
Guidry hittade en båtshake i vattnet som troligen är mordvapnet.
- Vad i helvete hände? - Du borde inte ha åkt ensam.
- Flickan var försvunnen. - Du skulle ändå ha haft förstärkning.
Om det inte vore för Abby Arcane så hade du inväntat den.
Vad vet vi om Alec Holland?
Det finns inga skäl att tro att det inte bara var otur.
En gnista i utombordaren så exploderar den.
Jag ska höra med Avery om han vet nåt mer.
Om vi inte vet nåt mer i morgon så ser vi det som en olycka.
Vi hittade Susie Coyle och lyckades rädda henne.
Utan Abbys hjälp så hade vi inte fått ett lika lyckligt slut.
Värdena ser bra ut. Blodtrycket sjunker. Har hon varit vaken?
Inte sen jag kom hit. Harlan tog hand om henne i natt.
Du har säkert hört om Elis kupp. Han är en idiot.
Sover du i tjänsten, Harlan?
Ledsen, Abby. Jag vet att vi inte får bli smittade under ditt befäl.
Harlan? Harlan!
Akutvagn! Lägg dig på sidan och öppna luftvägarna.
- 5 ml adrenalin och två liter syrgas. - Ta på dig masken.
Kom med en bår!
Ingen fara, Harlan. Rensa luftvägarna.
Ett, två, tre! Lägg honom på sidan.
Rensa luftvägarna. Strupen kan börja svälla.
Jag tar det här.
Fan!
- Vad har hänt, Abby? - Harlan har blivit smittad.
Jag måste till Hollands labb och ta reda på vad han jobbade på.
- Han var ju nåt på spåren. - Det är min enda chans.
Var försiktig.
Håller du ett öga på henne? Gör mig en tjänst.
Om du är nära Skeeter Cove så får du hålla utkik efter Hollands båt.
- För min skull. - Som vanligt.
När kommer du hem? I kväll? I morgon?
- När jag har fällt nåt. - Jag väntar inte hur länge som helst.
Jag måste gå nu.
Vad fan?
Du skulle ha sett det, Caroline. Mutationen är makalös.
Generna verkar överföras mellan cellerna utan sexuell reproduktion.
De genetiska framstegen är tusen gånger snabbare än vi nånsin trott.
Men det är inte bara acceleratorn. Det är nåt...
Det är nåt unikt med mutagenerna på den här platsen.
Fint att se glimten i dina ögon. Din passionerade kunskapstörst.
En utdragen visit i Marais, Louisiana stod inte högst upp på listan.
Jason. Har du sett min medicin?
Min medicin. Jag la den på köksbänken.
Du har redan tagit den.
- Ser du? De är borta. - Förlåt.
Vi förväntade oss såna episoder. Det kommer att bli bra.
Mitt psyke tynar sakta bort. Det vet vi båda två.
Lyssna på mig. Jag accepterar inte att din sjukdom inte går att bota.
För jag vägrar acceptera ett liv utan dig.
Jason...
Tänk om jag glömmer dig.
Nej.
Jag vet att Abby har väckt en massa jobbiga minnen till liv.
Men hon åker snart. Jag vill att du ska bli ditt gamla jag igen.
Saken är den, att jag redan är mitt gamla jag.
Jag har bara låtsats i 14 år. Det är det som är problemet.
Jag har låtsats så gott jag kunnat.
Om jag inte gör det, så kommer jag att förfalla till mitt gamla jag.
Mr Sunderland? Gordon Haas är här.
Gordon Haas? Vad fan gör han här? Hälsa honom att ringa i morgon.
Jag försökte det, sir.
Gordon... Vad fan nu?
- Jag är mitt i middagen. - Bankerna börjar ställa frågor.
Du vet att jag har investerare som väntar på mina upptäckter.
Du förstår inte. Jag drar mig ur. Du borde inte ha fått övertala mig.
Ändå tog du mutorna, din giriga jävel.
Avslöjar banken pengaöverföringarna så får jag fängelse.
Ditt jobb är att se till att det inte händer.
Du får lov att tuffa till dig och fixa det.
Och kom inte till mitt hus utan förvarning igen.
Nej, Avery. Det går inte. De måste få tillbaka pengarna -
- annars får stan veta att den stora Sunderland är svårt skuldsatt.
Du har 24 timmar på dig.
Så du vet ingen som ville skada Alec Sunderland?
- Inte en själ. - Fick han problem som utböling?
Jag kände honom knappt. Jag behövde bara en forskare.
- Är det nåt som roar dig? - Jag har inte sett dig så officiell.
Lucilia Cable, lagens väktare.
Det som hände honom var hemskt men om du verkligen vill veta -
- så var Alec Holland inte mitt främsta orosmoment.
Maria har börjat sova i Shawnas rum igen.
Hon har alltid varit komplicerad.
Det visste du när du gifte dig med henne.
Abby Arcane har väckt hemska minnen till liv.
Det verkar som att under de senaste månaderna -
- så har hela stan sjunkit ner i en djup, mörk avgrund.
Fler har dött på fem dagar än se senaste fem åren.
Folk är rädda och jag klandrar dem inte.
Vad fin du är, Lucilia.
Avery... Jag är alltid fin när Maria inte låter dig komma till.
- Jag vet vad du går för. - Tror du det?
- Helt säkert. - Jag känner dig och minns dig.
- Jag minns dig. - Och jag saknar dig.
- Är hon hemma? - Hon kommer inte ner efter middagen.
- Vänta lite... - Nej. Nej.
Har jag besvarat dina frågor om Alec Holland?
Jag håller dig informerad.
Hej, mamma.
Shawna, min älskade.
Tror du verkligen att pappa har varit trogen i alla dessa år?
Varför säger du så?
Verkar han som nån som skulle kunna vara trogen mot nån?
- Säg inte så om din pappa. - Älskar han dig ens?
Shawna... Det du säger är elakt.
- Eller så behövs du av andra skäl. - Sluta!
Vill du ha nåt starkt? Jag skulle behöva det.
Då har vi två saker gemensamt.
Jag vill erkänna en sak.
Var är han?
Håll dig borta från mig!
Låt henne vara.
Jag är jäveln du dödade.
Förlös honom.
Du är i säkerhet nu.
Susie Coyle sa att du är Alec Holland.
Abby.
Jag såg dig i träsket efter explosionen.
Minns du vad som hände?
Jag brann.
Vad är jag?
En god människa och en forskare.
Nån som kan hjälpa mig att få tillbaka mannen jag kände.
Jag förstår inte varför smittan inte ger med sig.
Den ger sig inte.
Ger igen.
- Vad händer? - Allas tillstånd förvärras.
Kramper, spasmer. Två ligger i koma.
- Harlan. - De får redan starkaste antibiotikan.
- Den ger inte med sig. - Den ger sig inte. Den ger igen.
Jag behöver en spruta med azatioprin och en med leflunomid.
- De kommer. - Håll ut, Harlan.
Tack.
Vad händer? Ger du honom immunsuppressiva läkemedel?
- Antibiotika förvärrar. - Immunförsvaret håller dem vid liv.
Smittan muterar. Ju mer vi bekämpar den desto hårdare slår den tillbaka.
- Hämta vakten! - Håll ut. Du måste hålla mig ärlig.
- Ut med henne! - Blodtrycket sjunker. 190... 185...
- Temperaturen sjunker till 38. - Harlan.
Du... Vet du var du är? Vet du vem jag är?
Nicki Minaj. Jag är ditt största fan.
5 ml azatioprin och 5 ml leflunomid till samtliga patienter.
Gör det.
- Hej där. - Hej.
- Hur mår du? - Bättre.
Vi testar en ny medicin som verkar fungera.
Du träffade Alec igen, eller hur?
Jag vill hjälpa honom men vet inte hur.
Han förstår inte vad som händer med honom.
Han är rädd och helt ensam.
Vi är ensamma båda två nu.
Du...
Vi kommer att lösa det, gumman. Alltihop. Jag lovar.
Men du måste sova. Du behöver en god natts sömn.
Vi kan prata mer i morgon.
Dr Arcane?
Tack för att du hjälper oss.
Ingen orsak.
Avery. Vad gör du här inne?
Kommer du inte till min säng så får jag komma till din.
- Du vill ha nåt. - Förlåt för att jag var så okänslig.
Jag borde ha förstått -
- att Abby skulle väcka en massa hemska minnen till liv.
- Det har varit jobbigt. - Jag vet, älskling.
Jag vill inte förlora dig, Maria.
Jag vill inte att vi ska förlora det vi har jobbat mot -
- i alla dessa år. Tillsammans.
- Tillsammans? - Vi är så nära nu, Maria.
Dr Woodrue behöver bara en sista finansieringsinsats -
- för att kartlägga de accelererade processerna.
Du behöver pengar. Nej. Du behöver mer av mina familjepengar.
Som vi sa så kommer den här upptäckten -
- att locka en massa investerare som säkrar vår framtid.
Nej, jag tror inte det.
Jag vet att du är ovan vid det, men svaret är nej.
Vad pratar du om?
Jag lät dr Woodrue komma hit. Vi är nära ett stort genombrott.
Det är mina pengar.
Och jag har finansierat dina dumheter tillräckligt länge.
Jag är less på att du kastar våra besparingar i träsket -
- på grund av ditt storhetsvansinne.
Vad håller du på med, Maria? Maria...
Maria! Förstör inte för mig!
- Kul att se dig, Abby. Whiskey? - Och en öl, tack.
- Det blir två, Delroy. - Kommer.
Tack, Del.
Jag hörde om genombrottet på sjukhuset.
- Rykten sprids fort. - Hela stan ser dig som en hjälte.
Jag öppnar inte champagnen förrän jag ser hur patienterna mår i morgon.
Det är ändå jäkligt imponerande.
Precis som med allt annat med dig. Jag menar allvar.
Vad har du gjort med livet? Du klarade college och läkarlinjen.
Du har rest över hela världen. Det är inte småpotatis.
Du fick chansen att lämna Marais och du tog den.
Jag blev snarare tvingad.
Minns du den här låten?
- Skolbalen. - Jajamän.
- Skaffa lite nya låtar, Delroy. - Det är inte hans fel.
Det var jag. Jag har äntligen samlat mod.
- Kom igen. - Nej.
Jag vet att du inte dansar men du kan göra ett undantag.
Jag går inte utan en dans. Lyssna på Delroy, och kom nu.
Okej.
Är allt som det ska?
Allt är bra.
Skönt att ha dig här, Abby.
- Herregud! - Hej, Daniel.
Du läste inte din nya ljudbok så jag tog mig friheten.
Känn dig som hemma. Det var längesen.
- Och du har druckit. - Alla har sina överlevnadstekniker.
Butiken har äntligen vettig öl.
Det låter mindre som överlevnad och mer som självplågeri.
Sån är jag. Killen som inte kan åka hem.
Det har väl gått minst tre månader? Fram med korten och spå mig.
Okej. En sista gång.
Du kom tillbaka för åtta år sen och korten har aldrig ändrats.
Kom igen nu.
Jag vill att du fokuserar på svaren du söker.
När ditt uppdrag är slutfört och väntan är över. Kan du det?
Jag har varit fast i en byhåla. Tro mig.
Jag tänker hela tiden på att lämna Marais.
Narren i nuet.
Den hängande i framtiden.
Och nummer tre? Ödeshjulet.
Samma jävla kort varje gång.
- Samtidigt kan jag inte låta bli. - Daniel. Titta en gång till.
Det är samma kort men den här gången i omvänd ordning.
Vad betyder det? Är det bra?
Nånting börjar hända för dig. Jag vet inte vad.
- Har nån dykt upp i ditt liv? - Ja.
- Är det henne jag har väntat på? - Vem?
Läkaren. Abby Arcane.
Abby...
Det är jag, Lizzy. Jag har hittat rester från explosionen.
Det här är från Hollands båt. Nån verkar ha skjutit honom.
Vem är det?
Det var rätt fräckt av dig att dyka upp hemma hos mig.
Du ringaktade mig.
- Du skämde ut mig inför min fru. - Du får inte dyka upp så här.
Vem tror du att du är?
Jag gör stora upptäckter och erbjöd dig en plats vid bordet.
Du borde tacka mig för det, din ynkliga jävel!
Du mörkar pengarna som saknas och håller käften om det.
Eller så pratar jag med media och berättar om dig och konklaven.
Din dumma jävel!
Vad händer?
Det är lättare att rensa upp det här.
Jag vet att du är hemma, Gordon. Din bruna Prius avslöjar dig.
Du gör bara saken värre.
Fan...
Text: Magnus Öberg www.sdimedia.com