Dette har skjedd...
Maria Sunderland, du tas inn til en full psykiatrisk evaluering.
Noen har bortført, Alec. Han er der inne. Jeg går inn.
Hva gjør du med meg?!
En plante som har absorbert Alec Hollands bevissthet.
Du er en plante som tror at den er et menneske.
- Husk å ta... - Har du tatt all medisinen? Caroline!
Undersøk saken. Vis dere!
- Alec! - Abby... Lampene.
Jeg må til sumpen og ta rede på om det er sant.
Jeg er fryktelig lei for det. Alec Holland er død.
- Jeg er fryktelig lei for det. - Jeg var aldri Alec Holland.
Det er ikke sant.
Jeg er en skapning født av hans død, en uklar kopi av hans bevissthet.
Alt i deg som var Alec, er der ennå. Bevisstheten og minnene hans.
Minner... Minner stjålet fra en død mann.
Du reddet Susie. Alec, du reddet meg.
Jeg ville bare bli et menneske igjen.
Og jeg ville hjelpe deg med det. Du må tro meg.
Når jeg ser deg i øynene, ser jeg deg.
Jeg ser tilstedeværelsen av en mann jeg en gang kjente.
- Hva er det? - Menn...
De kommer tilbake.
Men det er annerledes nå. Jeg skadet dem, så de er sinte.
De søker hevn.
Gi meg en sjanse til å løse dette.
Hvorfor det?
Jeg vil ikke at de skal gjøre deg noe vondt igjen.
Denne gangen lar jeg dem ikke gjøre det.
Jeg mistet ham.
Jeg vet hva du tenker. De mistet ham.
Jeg burde ikke ha stolt på leiesoldater og forretningsmenn -
- som knapt nok er kompetente.
Hele livet har folk som ikke forstår, lagt seg oppi arbeidet mitt.
Men vi blir ikke forstyrret her, min elskede.
- Fant du ham? - Han dro til Cove som han sa.
Og...?
- Han fant liket sitt i vannet. - Herregud.
Ikke sitt. Det var liket av Alec, men det var ikke... Det var en...
Du...
Jeg trodde at jeg skulle kunne hjelpe ham.
At jeg kunne gjøre ham frisk.
Men det er som om jeg mister ham slik jeg har mistet alle andre.
Det er ikke din feil. Du har gjort alt du kunne gjøre.
Men det holdt ikke.
- Jeg må beskytte ham. - Ja. Selvsagt.
Greit. Vi må finne ut hvem som hjelper Avery og Woodrue.
Sunderland kan ikke ha ordnet alt på sementfabrikken selv.
Mennene i Atlanta er innblandet.
Jeg forstår ikke hvorfor de valgte en bygning Maria Sunderland eide.
Hun ser ut til å ha rotet det til og har havnet i unåde hos noen.
- Har du ikke hørt det? - Hva har jeg ikke hørt?
Maria er blitt innlagt på Barclays mentalsykehus.
- Avery. - Det er ikke noe sammentreff.
- Hun vet hvem mennene er. - Tror du at hun vil snakke med deg?
Jeg tror at hun blir nødt.
Lizzie.
Vi ses senere, pappa. Jeg må besøke en venn.
Jeg forstår at det føles urovekkende, elskede.
Du opplever noe som kalles "locked-in syndrome".
Det blir forårsaket av en overdosering av medisin.
Uten kontroll over musklene blir kroppen din helt lammet.
Men tenkeevnen er intakt.
Blunk en gang hvis du forstår.
Jeg sviktet deg, min elskede.
Jeg var ikke her da du trengte meg.
Men jeg skal ta hånd om det i dag. Jeg skal ta hånd om alt.
Skapningen er kanskje borte, men jeg har ham likevel her.
Nærmere bestemt, organene hans.
Forenklede utgaver av leveren...
...lungene hans...
...og hjertet.
De regenerative egenskapene kommer til å fylle cellene dine, -
- reparere dem og få deg til å komme tilbake.
Som jeg alltid har lovet, min kjære.
Skapningen er dypt inne i sumpen. Det er der den trives.
Vi har lest briefingen. Spørsmålet er hvordan innsatsreglene ser ut.
Jeg slipper dere løs. Den har allerede kostet for mange liv.
Drep den. Vi høster det vi kan fra liket.
Ellery. Hyggelig å endelig treffe deg.
- Sunderland. - Be mennene om å ta det rolig.
Hvis dere dreper Holland, kommer prosjektet mitt til å gå nedenom.
- Prosjekt ditt? - Ja, prosjektet mitt.
Jeg har ventet hele livet på dette. Instinktene mine sier at...
Hva pokker holder du på med?!
Sist vi fulgte instinktene dine, ble flere personer drept.
Du og jeg inngikk en avtale, Ellery.
En avtaler du ikke fulgte da du nesten ble drept i sumpen.
Hva pokker snakker du om?
Du dro ut på vannet med kjæresten din sheriffen -
- og kom ut en dag senere i rimelig dårlig forfatning.
Jeg har hatt spanet på deg i flere dager.
Du utelukker meg ikke! Helvete...
Du utelukker meg ikke, Ellery!
Det er ikke opp til meg, for sheriffen er visst ute etter deg.
Ta deg av problemene dine. Så kanskje vi kan snakke sammen.
- Har min sønn Matt vært i en ulykke? - Han har akkurat forlatt røntgen.
- Hva har skjedd? - Han later til å ha kjørt av veien.
Bilen ble funnet først i morges. Jeg vil holde ham her i natt.
- Når får jeg treffe ham? - Når de kommer med ham.
Lucilia, bare så du vet det...
Det var en bilulykke. Ambulansefolkene fant sprit i bilen.
- Var han full? - Det fins ingen bevis på det.
Men det virker sånn.
Er du her, Daniel?
Daniel? Hallo?
Er det deg, Danny?
Daniel?
Hei. Hvorfor så høy musikk?
Det slutter ikke surre i hodet. Jeg hører en stemme.
Hva slags stemme?
Blue Devil. Jeg trodde bare at det var en karakter i en film.
Han er i hodet mitt og lager syner som...
- Holder jeg på å bli gal? - Jeg kjenner deg, Daniel.
Hadde det ikke vært for deg, ville jeg ikke ha stått her.
- Det gjelder Abby også. - Vennen din er spesiell.
Jeg vet ikke hvorfor, men det er en grunn til at hun kom til Marais.
Som det var en grunn til at jeg måtte bli her.
Og nå har du ikke flere grunner igjen?
Alt jeg ville, var å dra fra byen og komme meg til LA igjen.
Men nå føles den drømmen liten.
Nesten som om jeg har en viktigere skjebne her.
Jeg forstår, men er det sånn du finner svaret på det?
Jeg vet bare at jeg må dra herfra og finne min egen vei.
Liz... Ta deg av butikken for meg.
Kom hit.
Skal bli.
Ja! Ja!
Hva gir dere meg?! Hva gjør dere med meg?!
Jeg burde ikke sitte innelåst. Du burde sitte innelåst, Avery!
Jeg tenker på Shawna hver dag.
Maria! Hva står på?
Hva vil dere meg?
- Du prøvde å erstatte meg. - Hvorfor snakker vi om dette?
Kom til oss, Maria.
Maria, åpne øynene.
- Nimue? Hvordan klarte du...? - Jeg merker at du lider.
- Kan du gjøre det slutt på det? - Det kan jeg ikke.
Du berørte mørke krefter da du prøvde å treffe datteren din igjen.
- Nå kommer demonene fram. - Nei...
De har gått inn i deg og får deg til å gjøre fæle ting.
Men du er her nå og kan få det til å slutte.
Jeg kan tilby deg freden du søker.
Men jeg må advare deg.
Det er en fred du kanskje aldri vender tilbake fra.
Ser dere dette?
Det er ferske spor.
Han er i nærheten. Hold øynene åpne.
Solen går ned. Du har vel en plan for å finne skapningen?
Spaneren får lokke ham fram, og vi omringer ham.
Stol på meg, Ellery. Han går ikke herfra helskinnet.
- Teamlederen. - Ja, Romero? Shaw her.
Han er i nærheten. Jeg driver ham mot dere.
Vi fortsetter. Følg etter meg.
Shaw, noe er i nærheten, men jeg har ikke sett noe ennå.
Jeg vet at du er her.
Romero, avgi rapport.
- Maria. - Abigail?
- Hva gjør du her? - Jeg kom for Marias skyld.
Jeg skal befri henne fra smertene.
- Maria? - Er hun ikke nydelig?
Min nydelige datter har kommet tilbake til meg.
Maria, det er ingen der.
Avery Sunderland er den eneste som kan hjelpe deg nå.
La henne være.
Lov at du blir hos meg.
Jeg lover.
For evig og for alltid.
En til, Delroy.
- Duger ikke pengene mine nå? - Det er lenge siden du var her.
Det har du sikkert vært lei deg for.
Jeg ser ut til å ha gått tom for venner i byen.
Det forbauser meg ikke.
Jeg lander på føttene som alltid. Folk her kommer til å forstå.
De vet at jeg alltid har stilt opp og kommer til å stille opp for meg.
Det er sånn det fungerer.
Jeg må bare samle meg og finne ut neste steg.
Kanskje du bør ta en drosje hjem.
Jeg eier dette stedet, så jeg sitter her så lenge jeg vil.
Du er nervøs i dag. Venter du på noen?
- Har du sett sheriffen i dag? - Hun er nok på sykehuset.
- Matty var med i en ulykke i går. - Var Matty i en ulykke?
- Var det med bilen? - Jeg vet ikke.
Herregud...
Stakkars gutt.
Delroy...
Ingenting. Takk for drinkene.
Det høres kanskje rart ut, men dette minner om vår første deit.
Jeg lagde middag til deg. Husker du det?
Jeg hadde aldri lagd mat til noen og ville at det skulle bli perfekt.
Med mer tid ville jeg ha testet organene separat, -
- men det er nok best å fyre av hele artilleriet samtidig, -
- slik at kroppen din befris når alle spor av Alzheimers utslettes.
Det lukter forbausende godt.
Dette er hjertet.
Testene viser at det inneholder den høyeste konsentrasjonen av mutagener.
Det er veldig godt.
Du tror vel ikke at jeg utsetter deg for en utestet behandling?
Ikke før jeg har testet den selv.
Basert på min undersøkelse av skapningen, -
- bør den regenerative prosessen begynne nokså...
Romero!
Hvor pokker ble det av ham?
Romeros skjerf.
- Herregud! - Der oppe. Se!
Er det Romero?
Dette er ille. Vi burde dra.
Vi burde dra med en gang.
Hvor er stien? Kom vi ikke herfra?
Skapningen brukte Romero som lokkemat. Vi gikk rett i fellen.
- Vi jakter ikke på den! - Den jager oss.
Der!
- Herregud! - Hva er dette?!
Pass bak deg!
Dø, planter!
Jeg føler det. Det er fantastisk.
Avery?
Jeg ville ikke skremme deg. Jeg har aldri følt meg sånn før.
Kanskje det høres rart ut, men det føles...
...som om jeg på et vis er en del av naturen og plantene rundt oss.
- Dr. Arcane. - Herregud. Er alt i orden, Caroline?
Jeg snakker med min kone og ville ha satt pris på...
Har hun tatt all medisinen? Hun må på sykehuset.
- Se på meg, Caroline. - Jeg behandler med noe som fungerer.
Jeg vil at du skal gå herfra.
Kona di trenger legehjelp. Ja, hallo? Jeg trenger en...
- Hva gjør du?! - Ingen fare. Sett deg ned.
- Hva gjør du? - Jeg prøver å hjelpe min kone.
Hverken du eller noen andre kan holde meg fra å redde henne.
Matty... Jeg er så lei for det, vennen min.
Matt er en tøffing.
- Hvordan klarte du krype tilbake? - Jeg har fredelige hensikter.
Kom deg ut av dette rommet.
- Hva er du ute etter, Avery? - Ute etter?
Etter alt som har skjedd. Matt prøvde å drepe deg.
Kravlet du liksom opp av sumpen bare for å tilgi ham?
Hvilken sønn har ikke drømt om å drepe faren sin noen gang?
En sønn kan hate faren sin, og farens oppgave er å tilgi.
Jeg har tenkt. Jeg ser et potensiale her.
Sprøtt, hva? Jeg vet at du mener at det er det.
Det er likevel et lysglimt i alt dette kaoset.
Hvis du visste at jeg var tilbake, -
- har du også fått høre at Maria har alvorlige psykiske problemer.
Dessverre er prognosen dårlig, så jeg forventer...
...at vi tar ut skilsmisse snart.
- Hva mener du? - Jeg mener...
Vi kan endelig være sammen.
Vi kan begynne med blanke ark.
Du og jeg.
Og sønnen vår.
Du knivstakk sønnen vår, ditt onde svin.
Du gjorde sønnen vår til en morder, og du skal råtne i helvete for det.
Har jeg hellet på min side, blir det jeg som sender deg dit.
Hold deg unna Matt, og hold deg unna meg.
Kan du i alle fall forklar hva du prøver å gjøre med plantene?
Materialet jeg høstet, er fullstendig unikt.
Det eksisterer ikke noen andre steder i verden.
Bortsett fra i Marais' våtmarker.
Som du har høstet?
- Jeg sparte det til forskingen min. - Er delene fra Alec?
Abby... Alec fins ikke.
Han er fortsatt i live der et sted, og du valgte å ignorere det.
Du skar ham opp som om han var et vitenskapelig eksperiment.
Det fins ikke noe "ham".
Det er en plante med regenerative egenskapene som skal redde kona mi.
- Dette er galskap. - Nei, overhodet ikke.
Det er et mirakel.
Da så, min elskede.
Gjenskap cellene dine, og skriv om nervebanene i hjernen din.
Slutt! Slutt!
Vi sporet nødsamtalen med GPS-en i mobilen din.
Vær så snill, ikke ta henne. Ikke ta henne.
Ikke ta henne. Vær så snill...
Shaw! Dette funker ikke!
Hva pokker er dette?
Du har oss der du vil ha oss.
Kan du ikke vise deg?
- Hva gjør vi nå?! - Vi avventer.
Det forbanna svinet drepte Romero!
Det kommer derfra! Skyt!
Lad om!
Jeg hørte på politiradioen. Hva pokker er det som har skjedd?
Jason Woodrue... Han har blitt vanvittig.
Det ser ut til å være smittsomt.
Hvor er kona mi? Hvor er hun?
Abby! Ikke gjør dette.
Caroline! Jeg finner deg! Ikke vær redd!
Hei.
- Mareritt? - Nei, det var en fin drøm.
Jeg var liten igjen i det gamle huset vårt.
Jeg løp rundt på baksiden med deg og pappa.
Sykepleieren sa at jeg hadde en gjest tidligere.
Så Avery overlevde?
- Han var her. - Det syke er at jeg er glad for det.
Jeg vil ikke ha nok et menneskes liv på samvittigheten.
Ikke ta på deg skylden. Dette har jeg ansvar for.
Jeg holdt kjeft om Avery istedenfor å stole på den jeg vet at du er.
Jeg skammer meg over så mye som jeg har gjort.
Du er alt jeg har. Du er alt for meg.
Kjærligheten jeg har for deg, er aldri en løgn.
Det trenger du ikke å si.
Jeg lover at vi kommer til å komme oss gjennom dette.
Det er sent. Du burde dra hjem.
Ja vel.
Jeg tar med meg klær i morgen.
Janssen, jeg drar hjem. Slipp bare inn legene, ingen gjester.
Hold deg i nærheten. Er det forstått?
Jeg er glad i deg, Matthew Leroy.
Gud, som jeg elsket deg.
Avery...
Beklager at jeg ikke kunne være sammen med deg, som du ville.
En av oss må dø, Lucilia.
En av oss må dø.
Hjelp! Hjelp meg!
Hjelp meg! Hjelp meg!
Hjelp meg!
Hva i helsike?!
Vent!
Jeg kan hjelpe deg!
Med dine regenererende egenskaper kan du hjelpe mange mennesker.
Folk fanget meg, og lot meg se på da de rev ut hjertet mitt.
- Holland! Jeg har en plan. - Jeg er ikke Alec Holland!
- Du viste meg dette. - Du kan gi menneskeheten så mye.
Hvorfor skulle jeg hjelpe dere?
Fortell de andre hva du fikk se og hva jeg er i stand til å gjøre.
Be dem om å la meg være i fred!
Føles det bedre nå?
Forsvinn. Du er død.
"Forsvinn. Du er død." Fysisk sett, ja.
- Men her opp er jeg fremdeles. - Jeg kan ikke fortsette sånn.
Jeg vet det.
Kanskje jeg burde unngå folk her ute i det grønne.
Er det planen vår? Fordi vi er et uhyre?
De ser ikke på meg som et menneske, bare som et vesen.
Ja, de fleste gjør det.
- Utenom én. - Abby.
Forlater du henne, mister vi vår eneste kobling til menneskeheten.
Og da er vi bare en skapning.
- Og hvis jeg blir for hennes skyld? - Jeg vet ikke.
Det fins ingen garantier. Men det har det aldri vært heller.
Jeg har prøvd å bli meg selv igjen, men det handler ikke om meg lenger.
Alec Holland er borte. Så spørsmålet er...
Hvem vil du være?
Hvorfor kom du tilbake?
- Jeg ville vite at du klarte deg. - Alec Holland er borte.
- Du kan ikke forandre på det. - Jeg har ikke tenkt å prøve.
Så hvorfor?
Fordi jeg bryr meg om deg.
Ikke bare som sånn du var før, men som du er nå.
Jeg forstår hvor vondt det er, men du ser verdener jeg ikke ante at fantes.
- Farlige verdener. - Ja.
Det fins et mørke der ute, men du har også vist meg alt det vakre.
- Du rørte ved det grønne. - Men bare via deg.
Jeg vil føle mer. Jeg vil se mer.
Jeg tenkte å dra min vei.
Forsvinne i sumpen for alltid.
Hva hindret deg?
Tanken på å aldri få se deg igjen.
Det er enda en ting vi har til felles.
Natten skjuler så mye.
- Er det noe der ute? - Mørket herjer fortsatt.
Det forsøker å slå seg fri, slåss for å komme fram.
Jeg går ingen steder, så vi får møte det sammen.
Hva syns du om det?
Det ville jeg veldig gjerne.
Er det noen her? Jeg skal bare hente sakene mine.
Slutt å kødde med meg, Tyler.
Hva har skjedd? Er det noen her? Hvor er dere?
Mamma?
Hva pokker har skjedd her?
Men i svarte...?
Hva er alt dette?
Herregud!
Tyler.
Er noen der?
Vis deg!
Hvorfor ville Alec Holland så gjerne bli menneske igjen...
...når alternativet er uendelig mye mer fascinerende.
Hva er du?
Jeg var Jason Woodrue.
Tekst: Morten Gottschalk www.sdimedia.com