ZVERINJAK
Danas ćemo se pretvarati da smo drveće.
Bićemo visoko, divno, zeleno drveće sa zaista dugim granama,
i bujnim lišćem. Dakle, sad svi ustanite.
Kakva je to buka? Šta se to čuje?
Vetar. - Vetar.
A onda iznenada...
dolazi oluja.
Zdravo. - Zdravo. Hej. - Zdravo. Kako ide potraga za kućom?
Da, uh, Ok, mislim, samo se nastavlja i nastavlja.
Pa, prihvati moj savet, uzmite sad nešto, cene će otići do krova.
Da, trebamo da se kasnije vidimo sa agentom za nekretnine, tako...
Pa, nemojte da to ostavite nezavršeno, Džema. - Ok, ćao.
Ko je to uradio jadnoj maloj ptici? - Ne znam.
Možda je to bila kukavica. - Zašto?
Jer joj je trebalo gnezdo.
Zašto jednostavno nije napravila svoje?
Zato što je takva priroda, takve su to stvari.
Ne volim kako stvari stoje. To je užasno.
Pa... ponekad jeste jezivo. - Moli.
Zdravo, gđice Pirs. - Zdravo.
Zdravo, mlada damo. Priđi bliže.
Hajde, gdin drvo želi da te upozna.
Ah, tu si, tu si.
Moja kora.
Hej. - Zdravo.
Mm, pa, kakav sam u ovoj igri sa drvetom?
Da, prilično si osrednji. - To je dobro.
Tužna mala stvar.
Okrutno je.
Ok, idemo.
Hej, ma daj. Pokaži malo poštovanja.
Jesi li ih ti zakucala dole? - Ne, nisam ih ja zakucala.
Ja sam profesionalac. Ma daj. Kako se usuđuješ?
Profesionalno uvrnuta. - Da, ali ipak profesionalac.
Profesionalac.
Jednog dana imaću svoja kola.
Samo sačekaj, imaću, kao, veliki, znaš, blatnjavi kombi baštovana.
Zvuči divno. - Da. - Hoćeš li da promeniš majicu?
Molim? - Tvoju majicu. - Ozbiljno? - Da.
Sranje. - Zaudaraš.
Ozbiljno. Tvoja mama, i ona je najgori prestupnik.
Jedva je tamo. - Ona je tamo sve vreme.
Pa, došla je sa stanom. - Da.
Zdravo. Mi smo samo, um...
gledamo... - Da. - ...nešto... - A vi ste?
Ja sam Džema. Ovo je moj momak, Tom.
Hej, šta ima?
Džema i Tom, drago mi je.
I nama je drago, Martine.
Jonder se divno razvija.
I mirno i praktično,
ima sve što će vam trebati i sve što želite.
A što se cena tiče,
nije ni čudo što su ove kuće osuđene da puknu.
Znam ja šta vi društvo mislite. Predgrađe.
Ali Jonder ima više od toga šta vidite na ovim slikama.
Mi imamo divne ljude,
sve vrste ljudi koji su spremni za useljenje.
To će biti raznolika zajednica.
Nešto drugačije, lepa mešavina.
Gde je locirano? - Dovoljno blizu.
I dovoljno daleko. Prava udaljenost.
Mogli bi da pogledamo ako želite.
Hmm. - Je l' imate prevoz?
Ah, sranje, nažalost... - Da, imamo, ispred je.
Dobro. Doneću ključeve. Možete da me sledite.
Mogli bismo dogovoriti sastanak kasnije, ako želite.
Ali, kao što rekoh, kuće u Jonderu možda neće biti dostupne još dugo.
U redu. - Nije baš
ono što smo tražili, ali, um...
Pretpostavljam da je... - Vredno da se pogleda?
Dobro, onda smo svi sretni.
Isuse.
Martine, ti si jedan čudan i ubedljiv jebač. Oh. - Spremni.
Da, spremni, da. - Spremni.
Ok. Idemo onda.
Ok.
Završimo više sa tim. - Ok.
Dobrodošli u Jonder. - Hvala.
Broj 9.
Mnoge kuće su umislile da su idealne.
Ali, ove kuće to stvarno i jesu.
Molim vas uđite.
Lepo. - To je... - Da.
Oh.
Dnevna soba. Soba u kojoj se živi.
Sećanja će biti napravljena u velikim prostorima
između ovih zidova.
Hajde.
Dobro je, dobro je. Sviđa mi se. Volim jednu nijansu.
Mala dobrodošlica.
Ja... ja vozim. - Mm.
Možda jagode. - Oh, ne, ja... vozim.
Plavo za dečaka.
Sve ste razradili.
Broj 9 nije dom za početak.
Ova kuća je zauvek. - Hmm.
Savršeno okruženje za mladu porodicu.
Imate li decu? - Ne. Ne još.
Ne. Ne još.
Glavna spavaća soba.
Da.
Ako me pratite, pozadi je bašta.
Utočište prirode.
Dobro je, lepo je ovde. - Da. - Ako hoćeš...
da živiš ovde, ovo je lep prostor.
Pa, kad planirate da se uselite?
Ha?
Martine?
Halo?
Jok.
Nema mu auta. - Ha?
Nestao je njegov auto. - Dobro, sad daj da odjebemo odavde.
Oki doki.
Zdravo.
Ovaj lik je tako čudan. - Da.
Sačekaj. Ne, ne, mislim da ovo nije pravi put.
Da, ovim putem smo došli. - Ne, nije?
Jeste.
Sačekaj. Šta? Misliš da je bilo tamo? - Da, mislim da je bila ta tamo.
Daj samo da vidimo šta ima ovde.
Opet broj 9. Jesmo li se to upravo okrenuli u krug?
Šta, jebote?
Sačekaj, jesmo li... jesmo li ostavili otvorena vrata?
Kako smo mogli da...
Hoćeš da ja vozim?
Ne, u redu sam. - Da? Dobro si?
Zato što bukvalno mislim da se vrtimo u krug.
Tom.
U redu. Daj mi volan.
Molim?
Koja je razlika da li ćeš ti voziti ili ja?
Ok. Hajde. Daj mi, ja vozim. - Hoćeš da ideš? - Da.
Ideš kolima? - Da. - Šta si ti? 6? - Da, ja sam 6. Hajde, samo se pomeri.
Dobro.
Ja ću da te odbacim. Prebaciću te do auta.
Ok. Hajdemo.
Je li ti telefon kod tebe? - Jeste.
Ima li šta? - Ne, nema ništa.
Super.
Tom. - Molim? - Opet jebeni broj 9.
Hmm. - Jebeš ovo.
Ooh, nećeš to da radiš u mom autu.
Otvoriću prozor.
Takav si drkadžija. - Samo sekundu, pod stresom sam.
Ok, hajdemo. Hvala ti.
Broj devet. Zašto jebem mu stalno viđamo broj 9?
Nisam videla nijedan auto. Ovde nema nikoga.
Ako vidim jedan sada... - Ok, koga jebote... ...na zelenoj kući... - ...hoćeš da živiš na ovom mestu?
...Poludeću. Ovo sranje nije moguće, Ok? Nije moguće. - Došli smo ovde...
Tom, treba da idemo ovim putem.
Mislim da trebamo ovamo zato što... - U redu, ne, ne, samo...
Samo da nađem izlaz odavde... - ...gde si ostavio kola.
Molim te, možeš li bar jednom da me poslušaš.
Mislim da treba da skrenemo levo.
Znam šta radim. - Ti radiš ovo, kao, već 5- 6 puta. - Znam šta radim.
Znam šta radim.
Samo se nastavlja, i nastavlja, i nastavlja.
Prazno je.
Oh, moj bože.
Halo?
Halo!
Hajdemo unutra.
Nema nikakav ukus.
Nikad nisam čula ovakvu tišinu.
Pa...
Dođi ovamo.
U redu. Podnožje pridrži nogama.
Budi pažljiv.
Ok.
Pa, šta vidiš?
Tom, šta vidiš?
Hej, možda... možda treba da pratimo sunce.
Pa... preseći ćemo kroz vrtove, preskočićemo preko ograde, šta... Šta god treba, u redu?
Mi... izaći ćemo odavde.
Jesi li Ok?
Da.
Ja... moram da stanem. Moram da stanem.
Tom, tamo je svetlo. - Svetlo? - Tamo je svetlo.
Sranje. - Halo? - Halo.
Halo?
Šta se dešava?
Šta, jebote?
Vrati se!
Hej! Hej!
Vrati se!
Šta si to uradio? - Šaljem im dimne signale.
Oh, moj bože.
Zdravo.
Dečak je.
Neko mora da gleda.
Odavde mora da postoji neki izlaz, svuda postoji izlaz.
Da, pa, možda, Džema, ako ne vidiš sve ostale proklete kuće
koje smo gledali, na kraju smo ovde završili. Pa, ja sam kriva?
Kako sam ja za ovo kriva, Tom?
Žao mi je, Džem, samo počinjem da ludim od ovog mesta.
Od ovdašnje hrane mi je muka.
Čudan mali mutant.
Izmeri me. Izmeri me, izmeri me.
Da li sam veći danas? - Da, danas si veći.
Rastem brzo kao pas. - Tako je.
Šta je pas? - Već smo ti rekli šta je pas.
Vau, vau, vau! - Da. Vau, vau, vau, vau.
Jesi li opet neraspoložena, majko?
Ja ti nisam majka. - Ko je moja majka?
Bog zna. - Pas zna. Pas zna. Vof, vof, vof, vof.
Njam, njam.
Ne znam zašto radimo ovo.
Čini mi se da nikada ne dolaze kad čekamo da im razbijemo mozak motkama.
Beskorisno je. - Da. Kao što sam stavio SOS znak na krovu
kad avioni ovde nikada ne proleću, jel' tako?
Da.
Gleda.
Taj dečak uvek gleda.
To nije dečak.
Kafu?
Da, naravno.
Ovo nema svrhe, jednostavno je uvrnuto.
Kutija je nestala.
Jesi li... ti si pomerio kutiju?
Kaži mi. - Gde je kutija? Tom. - Gde je kutija?
Gde je bilo šta? - Nestala je. - Bio sam baš ovde.
Stajao sam ovde, i gledao sam niz drum. - Tom.
Tom. Prestani! - Džema, molim te,
daj samo da nastavim da kopam, Ok?
Postoji nešto što mogu da uradim, molim te, daj samo da nastavim.
Kopao si ceo dan.
Ceo dan, Tom. - Da.
Zašto?
Mora da postoji dno.
Mora... mora da me odvede negde. - Gde?
Ne znam.
Australija.
Da, dušo.
Ili u pakao. - Ne.
Ne, već smo tamo.
U redu, idem da malo prošetam glavu.
Oh, pa, sačekaj i mene, idem i ja sa tobom.
Ne, znaš šta? Imamo samo... jednu lopatu.
Pa, ja mogu da radim krampom.
Znaš, nekako mi niko ne treba sada. Ali hvala.
Kao da se oseća smrad u ovom autu.
Nije loš, kao da je... Zaudara kao pravi smrad.
Jesi li primetila to? - Da. - Da.
Kao da je... kao da je...
udahneš ga...
pretvaraš se kao da si kod kuće.
Akumulator je i dalje dobar.
Tom.
Tom, dobro si?
Tom!
Da li si dobro?
Daj da vidim.
Jesi li Ok?
Ne možemo da budemo sa tobom sve vreme.
Ljudi ponekad vole da budu sami, Ok?
Razumeš li?
Ne možemo biti jedno sa drugim svo vreme.
Zaboravi.
Laku noć. - Laku noć, majko.
Ja ti nisam majka.
Šta, jebote?
Šta hoćeš? Nahranili smo te.
Šta hoćeš?
Isuse! Kaži šta hoćeš. Šta hoćeš?
Umukni. Umukni!
Umukni. Umukni! Umukni!
Džema, molim te, samo me pusti da odradim ovo, Ok?
Ovo je nešto što mogu da uradim, samo te molim, Džema, pusti me da radim ovo.
Jebeno si odvratan. - Molim te, Džema, samo te molim.
Znaš li to? - Molim te, samo me pusti da radim ovo.
Ovo je nešto što mogu da uradim... - Jebeno si odvratan!
...molim te, Džema, pusti me da...
Izvini.
U redu je.
ja sam jebeno odvratan, znaš to?
Jebeno sam odvratan.
Hoćeš li da kopaš danas?
Da. Da, mislim da hoću.
Imaš li osećaj da napreduješ?
Da.
Da. Šta, samo ću, um... vratiću se nazad na posao. Hvala.
Šta jebote! - Idi u krevet.
Idi u krevet. - Slušaj me. Idi u krevet.
Slušaj me, idi u krevet. - Prestani! Prestani.
Džema.
Ne. - En.
Ne. - En. - Ne.
Šta ja treba da radim sa tim?
Šta god hoćeš.
Šta to radiš?
Tom!
Zaključaću ga. Ja ću gladovati.
Tom. Tom. - Džema, stani!
U redu. Uđi. Hajde.
Daj mi ključ. - Ne, ne. Vrati se u kuću. - Daj mi ključ!
Vrati se u kuću! - Tom. Tom!
Džema, hajde. - Tom, daj mi ključ!
Ja ću zaključati kasnije, Ok? Ostavićeš ga tamo, ne igraj se sa tim,
ne hrani ga, ne radi ništa sa njim. Dozvolićeš da gladuje. - Pusti me!
Gledaj, glumiš kao da si njegova jebena majka,
Ok, ti si... stavljaš ga uveče u krevet, govoriš mu da ne gleda crtane.
Tom, pusti me!
Vidi, žao mi je, ali ja... Neću moći da ti pomognem.
Ok. Ako ne žele da umre, doći će po to.
Od njih zavisi.
Šta ako ne dođu?
Šta ako to mi treba da uradimo?
Hoćemo li samo da sedimo ovde i da čekamo da umremo?
To... - Šta?
To. Ne on.
Prestani da govoriš "on".
Ako umre, možda će nas pustiti da odemo.
Hej.
Hej, Ok je. Neće te povrediti, obećavam.
Možeš da izađeš.
Žao mi je.
Čuješ li me? - Čujem te.
Čuješ li me?
Mogu da te čujem.
Uskoro će biti umoran.
I otići će da spava.
I ti treba da odeš da spavaš. Sanjaj nešto.
Šta je to san?
To je, um...
Kao da imaš pokretne slike u umu,
ali ih niko drugi nema. - Ja nikada nisam sanjao.
Pa...
zažmuri i probaj.
Ko god da je sa druge strane, čuješ li me? Znam da možeš da me čuješ.
Da li me čuješ?
Znam da si tamo.
Kako lepo nebo imamo.
Lepo je živeti pod lepim nebom
sa lepom kućom koja je okružena drugim lepim kućama.
Tako si tajanstven.
Ti si misterija i rešiću te.
Ja sam misterija. Ja sam misterija.
Vidiš li taj oblak? Kakvog je oblika taj oblak?
Oblak. - Tako je.
Vidiš li onaj drugi oblak?
Da. - Kog oblika je taj drugi oblak?
Oblak. - Da.
Još jedan oblak u obliku oblaka.
Svi oblaci imaju oblik oblaka.
Savršeno, bolesni...
mali oblaci.
Voliš li ti oblake? - Kad sam došla iz...
oblaci dolaze u svim oblicima i veličinama,
neki od njih izgledaju kao lica
a neki od njih liče na pse.
Vau, vau!
Jesi li video dečaka? - Ne.
Nestao je. - Pa...
i mi ćemo.
Halo!
Gde si?
Gde si otišao?
Gde si bio danas?
Rešavao sam tajnu. - Stvarno?
Šta si otkrio? - Mnogo toga.
Mnogo toga? Kao šta?
Mnogo i mnogo.
Jesi li video nekoga kad si rešavao misteriju?
Video sam tebe kad sam završio.
Jesi li video još nekog drugog?
Nekoga koga nisi video pre?
Koga?
Nije mi dozvoljeno da kažem.
Hajde da se igramo.
Igrajmo se pretvaranja.
Pretvaraj se da sam ja.
Kako god.
Možeš li da se pretvaraš da si Tom?
Džema, stani!
Hoćeš da budem pas? - Da, molim te.
Ima li ovde još neko ko možeš da budeš?
Neko koga si video danas?
Pretvaraj se da si ta osoba.
Jesi li ponovo preopterećena, majko?
Ja ti nisam majka.
Da li si preopterećena?
Želim... da idem kući.
Glupa majko, pa ti jesi kod kuće.
Hvala. - Dobrodošao.
Misliš li to stvarno?
Ili je to sarkazam? Jesi li sarkastična?
Ne.
Ali, ne misliš stvarno da sam dobrodošao, zar ne?
Bila sam pristojna. - Zašto si bila pristojna?
Je li to strah?
Verovatno.
Moraš da pojedeš nešto.
Pokušaću.
Hvala ti.
Šta nije u redu?
Zašto ti nisam dopustila da ga ubiješ kad je bio mlad?
Zato što si ti... ti si dobra osoba.
Hvala.
Voliš da igraš igrice, zar ne?
Tom!
Džema.
Tom!
Džema!
Tom!
Džema!
Tom!
Džem...
Tom.
- Zdravo.
Zaključano je.
Hej, otključaj!
Pusti nas unutra.
Otvori! Otvori vrata!
Otvori vrata!
Tom.
Sranje.
Molim te.
Molim te, molim te, molim te. Moraš da nam pomogneš,
zato što postaje sve bolesniji i bolesniji.
Molim te, ne možeš da ga ostaviš ovakvog.
Znaš, možda je vreme da shvati.
Sećaš li se...
vetra...
Džema?
Pre nego smo dospeli ovde.
Da. - Vetar je bio super.
Nikada nisam ukapirao koliko sam ga voleo.
Drago mi je što te je taj tip ostavio.
Izgledala si tako lepo.
Nisam znao je li Ok da pređem i, kao, razgovaram sa tobom.
Izgledala si tako glamurozno, tako lepo.
I ne sećam se šta sam rekao.
Nisi rekao ništa, samo si...
stajao pored mene. - Oh, sranje.
To je bilo jezivo.
Rekao si mi da izgledam kao neko kome je potrebno piće.
Jesi. - Aha.
Rekao si da izgledam kao neko kome je potrebno jedno. - Mm.
A onda nisam mogla da...
Ne sećam se šta se desilo kasnije.
Pretpostavljam da smo pili. - Da.
Pili smo i...
pili.
Tom.
Tom... šta se onda desilo?
Onda sam ja...
Sigurno sam pao preko...
i probudio sam se... na tvom kauču.
Sunce mi je sijalo u oči, nisam mogao ništa da vidim.
Nisam ni znao gde sam.
Ti si izgledala kao neko ko je izašao iz sunca.
Mogao sam samo da vidim tvoju siluetu.
A kada sam te napok... napokon video...
Ukapirao sam gde sam.
A onda si počela da mi pričaš.
Šta sam rekla?
Pitala si me hoću li pržena jaja.
I? - I to je bilo to.
Da.
To je bilo to.
Osetio sam se kao da sam kod kuće...
zbog tebe.
Ja... trenutno sam kod kuće.
Tom?
Šta sam ja?
Šta je ovo?
Šta sam ja u ovome?
Ti si majka.
Majka? - Da.
Neko ko priprema svog sina za svet.
Šta onda radi majka?
Umire.
Idi sad da spavaš.
Lepo sanjaj. - Sve što hoćemo...
je dom. - Glupa majko.
Ti jesi kod kuće.
Ja ti nisam jebena majka.
Pardon?
Rekla sam... ja ti nisam... jebena majka.
Kako god.
Preveo ivannis
Obrada: suadnovic