‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Lucie?
‎Îmi spui ‎ce-i așa de interesant la peretele ăla?
‎Tu, pe fundalul lui.
‎Ești o scumpă. Da, și asta, ‎dar voiam să spun altceva.
‎Golul e plictisitor.
‎Idealul e lipsa de aglomerație. Vezi?
‎Fără coșuri de fum,
‎fără autostrăzi pe trei niveluri ‎și blocuri turn îngrămădite,
‎cu câte patru familii pe apartament.
‎Doar eu... ‎vorbindu-le...
‎celor 250 de milioane de adepți ai mei.
‎Bine.
‎Începem în trei...
‎doi...
‎Bună dimineața, harpiile mele! ‎Azi vreau să vorbesc despre ceva...
‎Ce-a fost asta?
‎...verificați și executați ‎trei-cinci-zero...
‎...solicitat la 7.500 de metri....
‎YERXA, IAN ‎COMANDANT SECUND
‎Crezi că o să-mi fac prieteni ‎la școala cea nouă?
‎Și dacă au deja prieteni?
‎Ne putem muta înapoi?
‎- Mamă! ‎- Da, ce e? Iartă-mă, puiule.
‎Dacă nu-mi fac prieteni, ‎ne mutăm înapoi?
‎- Niko? ‎- Sunt aici, scumpule.
‎Fugi sus și termină de împachetat.
‎Haide!
‎- Fugi! ‎- Unde-i fata mea?
‎Uite-o!
‎Și s-a dus.
‎Știi că guvernul ‎îmi compensează mutarea, nu?
‎Nu dau bani ‎ca să ne rătăcească unii lucrurile.
‎- Doamne! ‎- Cum ți-a mers azi?
‎Extraordinar.
‎Știam că artefactul
‎transmitea semnale în cosmos, da?
‎Practic, e o antenă uriașă. ‎Ce comunică? Habar n-am, dar azi...
‎Azi ți-ai dat seama unde le transmiteau.
‎Spre Pi Canis Majoris. De unde știi?
‎De la Dubois.
‎De acum 20 de minute.
‎O să trimită nava Salvare...
‎și vor să conduc misiunea. Deci...
‎Bine.
‎Vor să fiu în Houston
‎vineri.
‎Dar ne mutăm în Kindersley.
‎Te-ai hotărât?
‎Nu, sigur că nu.
‎Și ce faci?
‎Nu știu.
‎Nu se poate!
‎Ești om de știință. ‎Coordonezi o echipă de savanți
‎care încearcă să comunice cu un artefact
‎aterizat din cosmos acum șase luni.
‎- Avansăm. ‎- Nu suficient de rapid.
‎Dacă nu-i faci pe extratereștri ‎să comunice, trebuie să mergem la ei...
‎Poate e o sondă care adună informații.
‎Da, sau poate au venit să ne omoare,
‎pe noi și tot restul planetei. ‎Nu știm. Asta e ideea.
‎Mă părăsești...
‎Și pe Jana...
‎Dar vă și...
‎protejez.
‎- De ce nu Yerxa? ‎- Fiindcă e imprudent.
‎Tu l-ai pregătit. E competent.
‎Da, așa știu că nu e...
‎competent. Nu pentru...
‎o asemenea misiune.
‎Salvare e singura navă ‎care poate ajunge acolo.
‎- Pe cine vrei să convingi? ‎- Nu știu, Erik!
‎Doamne! Chiar crezi ‎că vreau înapoi în spațiu?
‎Da, de fapt...
‎Asta cred.
‎Durează șase luni.
‎Trei dus, trei întors.
‎Dacă merge totul strună.
‎Mi-e teamă, Erik...
‎și nu doar de reîntoarcerea în spațiu. ‎Mi-e teamă
‎că misiunea o să eșueze...
‎fiindcă aleg să nu mă duc.
‎Ce facem atunci?
‎INTRARE APEL ‎GEN. B DUBOIS, COMANDAMENTUL INTERSTELAR
‎Când vrea Dubois să-i răspunzi?
‎O LUNĂ MAI TÂRZIU
‎Soma dezactivată.
‎William?
‎- William? ‎- Da, Niko?
‎De ce m-am trezit?
‎Avem probleme?
‎De asta?
‎Nu, ăsta-i un fleac.
‎Nu pare un fleac.
‎Sirius A își face un pic de cap.
‎N-am ajuns la Pi Canis Majoris?
‎De asta te-ai trezit.
‎- Credeam că e aici. ‎- Și nu e?
‎Nu. E o iluzie optică.
‎Lumina stelei ‎a fost refractată în jurul...
‎acestui câmp masiv de materie întunecată.
‎- Cum am zbârcit-o așa? ‎- Le-a scăpat senzorilor de pe Terra.
‎Cum o dregem?
‎- Traversăm materia întunecată... ‎- Orbește? Putem lovi o planetă.
‎Traversăm cu viteză de impuls. ‎Nu superluminică.
‎Cu cât se lungește călătoria?
‎Cam șapte luni.
‎Asta, dacă nu ocolim.
‎Cine-a zis că distanța cea mai scurtă ‎dintre două puncte e linia dreaptă
‎a fost un mincinos.
‎Euclid. ‎El a spus-o.
‎TERRA
‎Nicio veste, deci vești bune.
‎Ascultă...
‎pământul se învârte încă.
‎Ca întotdeauna.
‎Te asigur.
‎Artefactul?
‎Cum l-am lăsat acum o lună.
‎Nicio schimbare? ‎Niciuna.
‎Artefactul n-a dat ‎niciun semn de ostilitate. Nu încă.
‎- Nu încă? Vrei să mă sperii? ‎- Nu, dar...
‎încerc să înțeleg ce facem ‎dacă se schimbă ceva.
‎Când ajungem, ‎când realizăm primul contact...
‎Ce facem dacă nu vor să comunice cu noi?
‎Să sperăm că vor.
‎Și dacă aflăm că acești extratereștri ‎sunt, de fapt, ostili?
‎Misiunea e clară.
‎Intrăm în dialog.
‎Așa că asta vom face.
‎Bun.
‎Trezește Echipa Unu.
‎Începând cu Ian Yerxa.
‎Dar, înainte, afișează-mi steaua.
‎N-o fi primul contact, dar tot e...
‎al naibii de fain.
‎Bun.
‎Haide! ‎Fii atentă!
‎Dacă te grăbești, ‎mergem pe coastă în weekend
‎să vedem leii de mare.
‎Știi că i-am văzut deja? ‎Parcă voiai unul ca animal de companie.
‎Nu-s animale de companie, ‎sunt sălbatice.
‎Bine. Azi e seară de film. ‎Măcar la asta putem visa.
‎- Mâncăm înghețată? ‎- Categoric.
‎- Și floricele? ‎- Și tort de înghețată. Dar hai, repede!
‎- Mama nu-mi dădea și, și. ‎- Eu sunt șeful acum.
‎Ăsta-i avantajul tău. Întârzii la muncă.
‎Jana, am întârziat.
‎Jana!
‎Hei! Vino-ncoace!
‎Hei! Ce-i cu tine?
‎Nu vreau nici înghețată, nici floricele! ‎Mama ar ști că nu se amestecă.
‎Hei...
‎Și mie mi-e dor de ea.
‎Crezi că e teafără?
‎Da.
‎Hopa sus!
‎Sucul ăsta hidratant are gust de cretă.
‎Nu știu ce gust are creta.
‎Sasha Harrison, observator. Iar tu ești...
‎Michelle, nu? Comunicații?
‎Greșit. August, inginer șef.
‎Scuze, sunt amețit încă.
‎Nu-i nimic.
‎Dar, dacă nava ar avea ecusoane ‎și uniforme, n-aș fi avut problema asta.
‎De peste zece ani ‎nu mai există uniforme pe nave.
‎Câți ani ai, chiar?
‎Scuze că v-am trezit cu luni înainte.
‎William, nu puteai să aștepți ‎până-mi făceam ciclul REM?
‎Unele vise trebuie lăsate să se termine.
‎Michelle?
‎Scuze, le spuneam alor mei ‎că nu mai avem viteză superluminică.
‎O să ai destul timp pentru asta, bine?
‎Mai întâi...
‎Nu steaua asta o căutam.
‎Nu.
‎Ni s-a deviat traiectoria.
‎Cu mult?
‎Semnalul vine dinspre Pi Canis Majoris. ‎Dacă mergem în direcția greșită...
‎- Ce căutăm aici? ‎- O să fie în regulă.
‎- Vă promit. Bine? ‎- Dna general Dubois știe?
‎E la curent cu ocolul nostru forțat.
‎Ce ocol?
‎Vom folosi gravitația lui Sirius A ‎ca să ne redresăm traiectoria,
‎obținând de la stea un efect de praștie...
‎Apoi o să facem ‎ca o minge de pinball galactic,
‎până ocolim materia întunecată ‎și continuăm spre Pi Canis Majoris.
‎Scuze.
‎Obișnuința.
‎Bun.
‎Mă cunoașteți de destulă vreme.
‎Știți că sunt directă și nu-mi plac ‎tensiunile acumulate, deci...
‎cine dintre voi
‎se simte aiurea?
‎Nimeni?
‎Mincinoșilor! Fie.
‎Eu mă simt al dracu' de aiurea.
‎Ian?
‎Era nava ta,
‎echipajul tău.
‎Ești un bun lider. Nu te lingușesc.
‎E purul adevăr.
‎Meritai asta. ‎Mulțumesc.
‎Dar dna general Dubois...
‎și toate autoritățile ‎m-au pus la conducere.
‎Mai întreb o dată.
‎Cine se simte un pic aiurea?
‎Bine. ‎Sinceritate.
‎Vă cer doar să nu uitați ‎că suntem aici cu același scop.
‎Să apărăm viața persoanelor iubite
‎pe care le-am lăsat pe Terra.
‎Și facem asta cel mai bine ‎dacă lucrăm în echipă
‎și aflăm ce caută chestia aia
‎pe planeta noastră.
‎Testul de pe teren 147.
‎Sondare atmosferică infrasonică,
‎de la 20 la zero Hertzi, ‎condusă de Erik Wallace.
‎Difuzăm...
‎gângurit de porumbei.
‎Casa în care am crescut, din DC,
‎înainte să fie înghițit de ape,
‎avea un balcon.
‎Era curtea mea.
‎An de an, porumbeii își făceau cuib acolo.
‎Și balconul nostru ‎era o continuă cloacă plină de găinaț.
‎- Detest porumbeii. ‎- Da, șobolani înaripați.
‎Dar fii atentă.
‎Artefactul emite infrasunete.
‎Da, oamenii nu le aud, ‎dar elefanții, da...
‎Și aligatorii, balenele și porumbeii.
‎Chestia asta n-a traversat galaxia ‎ca să comunice cu păsările.
‎- Sigur că nu, dnă general Dubois, dar... ‎- Dar dacă...
‎facem păsările să comunice cu ea?
‎Trecem în spectrul infrasunetelor.
‎Erik?
‎Am primit un mesaj de la Salvare.
‎- Toate bune? ‎- Da, totul e în regulă. ‎Au făcut un ocol. ‎Chestiune de navigație.
‎Niko îți așteaptă holo-apelul.
‎Da.
‎De asta-s uimitoare păsările.
‎Nu numai că aud infrasunetele,
‎se ajută și de miros ca să navigheze.
‎Deci orice, mai puțin ‎comunicarea cu artefacte extraterestre.
‎Îmi pare rău.
‎Numai asta nu mai voiai să auzi ‎după o lună de somn soma.
‎Nu, dar... Sincer?
‎Nu-i nimic, doar că...
‎Chiar mă bucur să te văd.
‎Cum îți merge?
‎Sunt bine. ‎Tu?
‎Și eu sunt bine.
‎Mi-e dor de Jana.
‎Și de tine.
‎Depărtarea asta de casă
‎pare ireală, parcă aș fi...
‎prizonieră într-un vis ciudat.
‎Ce-i cu ocolul?
‎Nu e periculos?
‎- Nu e. ‎- Bine.
‎Nu e deloc periculos. Să nu-ți faci griji. ‎Ești într-o cutie de conserve ‎care va trece pe lângă un soare.
‎Da, bine. Îngrijorează-te, dar doar puțin.
‎Da. ‎Ce mai face?
‎Ce mai face Jana?
‎N-am uitat-o pe nicăieri, ‎dacă asta întrebi.
‎Deci faci progrese.
‎Da.
‎E bine.
‎Îi e dor de tine.
‎Mult.
‎Scuze.
‎Atât îți mai lipsea acum, ‎să te culpabilizezi.
‎Lasă, nu-i nimic.
‎Serios.
‎Vreau doar s-o știu bine.
‎Să vă știu bine.
‎Suntem...
‎Pe bune?
‎Scuze că întrerup.
‎E timpul.
‎Michelle, dă semnal ‎la Comandamentul Interstelar.
‎- Gata. ‎- Nivelul radiațiilor?
‎Ca la o consultație stomatologică.
‎Așa ne salută Sirius A.
‎Du-ne pe orbită.
‎Intrăm pe orbită în trei, doi...
‎TRAIECTORIE
‎...unu.
‎EXPLOZIE SOLARĂ
‎Excelent.
‎Trei revoluții în jurul lui Sirius A, ‎apoi spre Perseu.
‎Nărăvaș soare!
‎Puțin spus.
‎Doar să-ți reintri în mână. ‎O să te descurci.
‎- Rahat! William! ‎- Văd. Modific traiectoria.
‎Nu-i nimic. ‎Trebuie să găsim un ocol mai stabil...
‎Abandonăm?
‎Ce? Nu! Ascultă-mă!
‎- Cunosc nava. E rezistentă. ‎- O să se facă praf.
‎Niko, exagerezi. ‎Calmează-te și hai să trecem prin asta.
‎Am parcurs o revoluție, ‎la alta nu mai rezistăm.
‎A început deja a doua.
‎- Dacă abandonăm... ‎- Nu vom rezista.
‎Ba da! Doamne! Vrei să mă asculți?
‎- William, anulează acum! E un ordin. ‎- Ieșim de pe orbită în trei, doi, unu.
‎Îți spun, când faci 27 de ani,
‎poți să-ți și tai ouăle, ‎că oricum o face natura.
‎De ce 27? De ce nu 26? Sau 28?
‎Clubul 27.
‎Dumnezeule!
‎Amy Winehouse, Demetrio, Cillian Glass, ‎tatăl lui Harper Glass?
‎Toți străluciți și morți la 27 de ani.
‎De ce crezi că avem toți ‎20 și ceva de ani?
‎Suntem sănătoși, cu dinți buni.
‎Greșit! După 27 de ani, ‎te pătrunde lașitatea,
‎până te trezești într-o bună zi ‎boșorog, ca Niko,
‎și nici nu te-ai da jos din pat,
‎darămite să conduci o misiune ‎în capătul galaxiei, că, na, e periculos.
‎Avantajul e că mori bătrân, deci...
‎Ești cel mai neapetisant tip sexy ‎din viața mea.
‎Ce trist!
‎Câh!
‎Mai simte cineva? ‎Parc-a curs bere pe podeaua asta.
‎N-ai mai stat în gravitație artificială?
‎- Păi... ‎- Nici măcar într-o stațiune orbitală?
‎O săptămână acolo ‎e vreo sută de mii de om...
‎- Ce? Au fost ai mei. ‎- Bucură-te de camera privată!
‎E un beneficiu marginal, ‎ca reprezentant al publicului
‎și observator al misiunii.
‎Bulangiu marginal.
‎- Ce-ai zis? ‎- Eu am auzit.
‎N-aveți altceva mai bun de făcut?
‎Eu, unul, zic să-i dai bătaie.
‎Pune-ți soțul și copilul pe primul plan ‎și retrage-te din misiune.
‎Și dacă au murit zece oameni din cauza ta?
‎Asumă-ți-o.
‎Mă duc la Tehnic.
‎Fă diagnoza ‎sistemelor de întreținere a vieții.
‎Sigur, șefa.
‎Am supărat-o cu ceva?
‎Da, normal. Pe bune? ‎Fratele ei a murit pe Pelerin, cap sec!
‎Sfinte Sisoe!
‎Nu știu ce-mi dă mai multă claustrofobie, ‎cabinele sau capsula somatică.
‎În capsulă măcar ești singur.
‎Deci... cum te acomodezi?
‎Sunt mahmur rău după somn.
‎Nu mi-e ușor.
‎În sfârșit, ești și tu sincer.
‎Ce voiai? Să-i zic lui Dubois s-o sugă?
‎Sigur. De ce nu?
‎Ea crede că Niko ‎trebuie să conducă misiunea.
‎Sper să nu se înșele.
‎Detaliază.
‎Ce să detaliez?
‎E cea mai importantă misiune a omenirii.
‎Primul contact ‎cu o civilizație extraterestră.
‎Și?
‎Și sper să nu dea chix.
‎O să fiu atentă la ea,
‎dar deocamdată își face treaba.
‎Șapte luni în plus, ‎când ar fi durat cu totul șase.
‎Sunt prea prudentă?
‎Vezi asta?
‎Această... ‎aglomerare?
‎Poate e un sistem stelar ‎care se joacă v-ați ascunselea,
‎poate e o gaură neagră.
‎Ce nu vedem ne va fi fatal.
‎William...
‎am nevoie de sfatul tău.
‎Așa că...
‎vreau să-ți aflu părerea.
‎Cred...
‎că vreau să ajungem teferi la destinație,
‎chiar dacă ne ia mai mult.
‎Bine, atunci.
‎Avem o soluție.
‎Bun! Sunt numai urechi.
‎La viteză superluminică, ‎Salvare are un câmp de forță.
‎- Nu chiar, dar... ‎- Mai degrabă o bulă.
‎- Respinge particulele de energie... ‎- Și exploziile energetice.
‎- Ca alea lansate de Sirius. ‎- Bun, deci...
‎Vreți să creăm această bulă...
‎ca să obținem un fel de scut?
‎Exact.
‎Nu vă mint.
‎O să ne zdruncine, dar nava va rezista.
‎Păreri?
‎Științific, e OK, ‎dar, dacă vrei să mergi la sigur...
‎mai caută.
‎Sunt 11% șanse ca bula să nu reziste.
‎Deci 89% șanse să reziste.
‎E un plan sănătos.
‎- Merită riscul. ‎- Dar tot e un risc.
‎Am riscat venind aici. ‎Și hrana de la bord e un risc.
‎Niko?
‎Te rog.
‎E cea mai bună șansă.
‎E prea mult 11%.
‎Adaugi luni întregi călătoriei.
‎- Ian... ‎- Într-un câmp,
‎la dracu-n praznic,
‎e înfipt un dispozitiv extraterestru ‎și habar n-avem de ce sau ce vrea.
‎Poate că pe el nu-l așteaptă nimeni acasă, ‎dar pe mine, da. Și pe tine.
‎Dacă scurtătura distruge nava, ‎ei rămân pe cont propriu.
‎- Salvare e... ‎- Dacă dezbatem
‎orice decizie, nu mai ajungem.
‎- Nu risc viețile... ‎- Da, riscăm,
‎te-am auzit, dar am acceptat misiunea
‎și faptul că poate nu ne întoarcem.
‎Vor muri oameni...
‎Ba nu! Nu vor muri.
‎Vrei siguranță?
‎Ia o navetă spre Terra ‎și lasă-mă să conduc misiunea,
‎cum ar fi trebuit.
‎Anunță echipajul că intră în soma.
‎Ăsta e un maraton,
‎nu un sprint.
‎Deci încă șapte luni în somn somatic.
‎Să ne considerăm norocoși, nu?
‎Da. Plus că...
‎nu îmbătrânim.
‎Crezi că e decizia corectă?
‎Ea decide, nu eu.
‎Dar tu ce crezi?
‎Poate că aș risca.
‎Deci Yerxa are dreptate.
‎Dacă nu e atent, Yerxa o să stea în soma
‎definitiv.
‎Vai, ce obrăznicie!
‎Nu, tată, te rog!
‎E de la muncă, nu pot.
‎Salut! ‎Da.
‎Da, înțeleg.
‎Da, dar...
‎O clipă.
‎De fapt...
‎e pentru tine.
‎- Mami! ‎- Bună, puiule!
‎Vai, cât ți-a crescut părul!
‎Da. Tati tot uită să mă ducă la frizer.
‎Ai urmărit pe harta noastră unde sunt?
‎Zi de zi.
‎Nu am ajuns încă la Canis, ‎dar, când ajungem, o să vorbim așa zilnic.
‎Cum ți se pare?
‎Doamne, bei milkshake?
‎Cu banane și căpșuni!
‎Sunt invidioasă!
‎În cosmos nu e înghețată?
‎Ba da, dar e deshidratată.
‎Cum adică?
‎E scoasă toată apa din ea ‎și apoi e băgată la loc.
‎E super scârboasă.
‎Când vii acasă?
‎Curând?
‎Da.
‎Curând.
‎Foarte curând.
‎Auzi...
‎mami o să adoarmă iar,
‎bine?
‎Așa că...
‎te iubesc
‎și o să-mi lipsești zi de zi.
‎Pa, mami!
‎Vise plăcute!
‎Bun.
‎Hei...
‎Jana, îmi aduci niște lapte la cafea, ‎de la chelneriță?
‎Mulțumesc.
‎Ești bine?
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Îmbrățișeaz-o din partea mea.
‎Îmbrățișeaz-o, sărut-o ‎și spune-i în fiecare zi că o iubesc.
‎Așa o să fac.
‎- Pa! ‎- Hei, Niko...
‎APEL ÎNCHEIAT
‎Jana?
‎Jana!
‎Călătorul prin bezna cea grea
‎Îți mulțumește pentru scânteioara ta
‎Căci nu vedea încotro mergea
‎De n-ai fi sclipit așa
‎Tu, steluță mititică ‎M-ajuți să dorm fără frică
‎Azi, fiica mea a cântat ‎o aiureală despre o stea
‎și a adormit imediat un bebeluș,
‎doar cu sunetul vocii ei.
‎- Și? ‎- Și ajung la pasărea mea preferată,
‎porumbelul.
‎Ideea cu infrasunetele e bună,
‎dar am greșit mesajul. ‎N-am fost destul de exacți.
‎Am sondat toate mesajele ‎către spațiul interstelar,
‎din 1960 încoace.
‎- Cred că sunt sute. ‎- Mii. Le-am triat.
‎Am eliminat zgomotul de fundal ‎ale sateliților, de pildă.
‎Pe 24 octombrie 2026, ‎un grup de cercetători
‎a transmis ‎Mica Serenadă ‎a lui Mozart ‎direct spre Canis Majoris.
‎Și au auzit-o extratereștrii.
‎O anumită versiune.
‎Asta. Redă melodia!
‎Coboară frecvența la un Hertz pe secundă, ‎în infrasunete.
‎Ai răbdare...
‎- Erik? ‎- Așteaptă.
‎O să meargă.
‎William, stabilește traiectoria ‎spre Pi Canis Majoris.
‎Pari gata de un somn bun.
‎- Somnul bun... ‎- Îmbogățește, e sănătos și înțelepțește.
‎Sănătoasă să fiu.
‎Bogată, nu m-aștept, ‎iar dacă eram înțeleaptă,
‎aș fi rămas pe Pământ.
‎Pot să te întreb ceva?
‎Sigur. Orice.
‎De ce William?
‎După William Gray Walter,
‎unul dintre fondatorii ciberneticii.
‎Voiam un nume cu semnificație, cred.
‎Și arăți ca el?
‎Să arăt ca el? Nu.
‎Am...
‎Am rulat niște algoritmi ‎bazați pe gusturile tale.
‎Oamenii din viața ta. Prieteni, dușmani,
‎rivalități amiabile...
‎Din toate astea, ‎am creat o interfață ideală.
‎Dacă nu-ți place, o schimb.
‎Nu!
‎Nu, William.
‎E perfect așa.
‎Ești tu.
‎Acces permis.
‎Niko Breckinridge?
‎Ca secund, te informez ‎că ai pierdut încrederea echipajului.
‎Poftim?
‎Periclitezi misiunea. ‎Te eliberez din funcție.
‎Ian,
‎am avut un dezacord.
‎Nimic altceva.
‎Hai să discutăm între patru ochi.
‎- Atât. ‎- O să te răzgândești?
‎Eu, unul, nu cred.
‎Cred că azi ne-ai arătat ‎la ce să ne așteptăm cu tine la cârmă.
‎La slăbiciune.
‎Lipsă de îndrăzneală.
‎Un stil care riscă întreaga misiune. ‎Mai rău,
‎lasă Terra descoperită.
‎- William. ‎- Am informat echipajul.
‎Dumnezeule, Ian!
‎E-n regulă.
‎- William! ‎- Nu pot accesa sistemele somatice.
‎E-n regulă.
‎Mă ocup eu. E-n regulă.
‎Soma declanșată.
‎Pansați-vă.
‎Chemați-i pe ceilalți.
‎Ne vedem pe punte.
‎Mergeți!
‎O arunci în stază ‎doar fiindcă nu sunteți de acord?
‎Chiar nu ne deranjează asta?
‎Bernie, am petrecut un an ‎împreună pe nava asta.
‎Mă cunoști.
‎Nu sunt pripit.
‎Nu acționez fără să judec temeinic.
‎Niko nu e potrivită misiunii.
‎Eu, da. Pot lua decizii ‎pe care ea se teme să le ia.
‎Dacă nu vă convine, înțeleg.
‎De voi depinde.
‎Vă pot trece în soma ‎și vă trezesc înlocuitorii.
‎Sau îmi dați o șansă.
‎Voi alegeți.
‎Bine.
‎Să demarăm efectul de praștie ‎bazat pe planul meu și al lui August.
‎Nu.
‎Acum au și emoții!
‎Las-o mai moale ‎cu melodrama artificială și fă ce-am zis.
‎Ascult ordinele lui Niko,
‎nu ale tale.
‎Zayn?
‎Niko ți se pare echilibrată mental?
‎Poftim?
‎După acțiunile și starea ei emoțională,
‎e echilibrată mental?
‎A dat semne de stres ‎și reacții emoționale.
‎Nu e echilibrată.
‎Sasha, ca reprezentant guvernamental, ‎mă recunoști
‎drept comandant?
‎Nu... Nu știu.
‎Nu știi?
‎Ești aici exact ‎pentru o astfel de eventualitate.
‎Mă recunoști sau nu?
‎- Da. ‎- Poftim, William.
‎Îndeplinesc toate cerințele.
‎- Eu... ‎- Ce?
‎Ce? Tu ești un computer. O unealtă.
‎Ești făcut să-mi îndeplinești ordinele. ‎Așa că gura și la treabă!
‎Declanșez secvența.
‎Densitatea energetică atinge ținta.
‎Du-ne pe orbită.
‎August.
‎Declanșez bula în trei...
‎doi, unu.
‎Bună dimineața, somnorilă!
‎Bună!
‎Doamne! Chiar sunt aici?
‎Normal că ești, mami.
‎Unde altundeva?
‎Dumnezeule! ‎Doamne!
‎Cât mi-ați lipsit!
‎Te iubesc.
‎Cât te iubesc! Vino-ncoace! Te iubesc.
‎Nu pot să cred că sunt aici.
‎Tocmai a fost explozie solară de clasa C.
‎- Bun. Mai bine redirecționăm... ‎- Nici să nu te gândești!
‎Bun.
‎Mai aproape.
‎Și mai aproape.
‎Și mai aproape...
‎și intră în viteză superluminică.
‎- Acum, William! ‎- Nu se activează.
‎La ultima explozie...
‎ca să compensăm scutul, ‎am epuizat energia.
‎Bun.
‎Nu-i nimic. Mai dăm un ocol soarelui, ‎repornim motoarele și încercăm iar.
‎- Ce mă-sa se întâmplă? ‎- Am pierdut scutul superluminic.
‎August?
‎Impulsul superluminic...
‎s-a dus.
‎Futu-i!
‎Bun, dacă te-ai putea duce...
‎oriunde... ‎oricând...
‎unde ai merge?
‎Aș sta aici.
‎Aș retrăi clipa asta iar și iar.
‎Cât de...
‎Nu știu! În Evul Mediu?
‎Ador furtunile de vară.
‎Vino, puiule! Ești cu mine.
‎Ghemuiește-te aici.
‎Așa.
‎Se poate călători în timp?
‎Nu...
‎nu se poate.
‎Dar pun pariu că se va putea.
‎Până atunci...
‎suntem aici, acum.
‎Nu-i rău deloc.
‎Ce naiba?
‎Jana? ‎Erik?
‎Jana?
‎Unde sunteți? ‎Jana?
‎Niko! Trezește-te!
‎Avem nevoie de tine.
‎Se face praf nava.
‎Unde e Yerxa?
‎Se încing sistemele. ‎Oxigenul arde în spațiu
‎și acum pierdem hidrogen.
‎- Dacă se amestecă și mai e o zguduială... ‎- Bine.
‎Am înțeles. Explodăm. Altceva?
‎Nu e...
‎Chiar așa de rău?
‎Zi că ești beată, la bar. ‎Pereții-s prietenii tăi.
‎Hai, August!
‎Mișcă-te!
‎Redirecționează răcirea ‎din sistemele de întreținere a vieții.
‎Sistemele nu permit.
‎Fluctuația termică v-ar ucide.
‎Modulul Unu nu mai are oxigen. ‎Să epurăm hidrogenul.
‎- William, golește rezervoarele. ‎- Niko, nu te băga!
‎De tine ne ocupăm mai târziu. ‎Acum salvez nava.
‎- Golește-le, naibii! ‎- Elimin hidrogenul.
‎Pericolul n-a trecut.
‎Suntem prinși în orbită descendentă.
‎August, repornește sistemele, orice-ar fi!
‎Fă ceva, să ne putem îndepărta de soare!
‎- Imediat. ‎- Javier, Bernie! Luați-l!
‎Ce-ai de gând, IT-stule?
‎Ai riscat viețile tuturor!
‎Nu doar ale echipajului! ‎Ale întregii lumi, Ian!
‎Să nu-l mai văd!
‎Sistemele-s funcționale, ‎dar nu știu pentru cât timp.
‎William, la Cuibul Ciorii.
‎Dă-mi comandă manuală.
‎Scuze, ce?
‎- Dă-mi comanda manuală a navei. ‎- Bine.
‎Michelle? August?
‎Reporniți câmpul de forță.
‎Să aud când e gata.
‎- Gata. Și viteza superluminică. ‎- La semnalul meu!
‎Ce dracu' faci, Niko?
‎Hai, jigodie! Nu-ți bate joc de mine! Hai!
‎Haide!
‎Intră în viteză superluminică!
‎Erik?
‎Chiar că...
‎E nasol.
‎Știu că ai muncit mult la asta...
‎dar nu ajungem nicăieri.
‎Mă concediezi.
‎Ținem legătura, da?
‎Dacă mai ai idei ingenioase, ‎caută-mă. Serios.
‎Doamne, Dumnezeule!
‎Da!
‎Doamne!
‎Dumnezeule! Ați văzut?
‎Da!
‎Dacă am încerca... ‎Nu știu, să ne triangulăm poziția?
‎Cu pulsari. Da. Am încercat deja.
‎Toate comunicațiile-s picate. ‎Habar n-am unde suntem.
‎Toate? ‎Și cea cu Terra?
‎Toate.
‎Bine.
‎- Cât de rău e? Să aud. ‎- Sistemul somatic e tot inactiv.
‎Dar cei în soma sunt bine. Doar că...
‎tot necesarul pentru inducerea somnului, ‎software, hardware...
‎e prăjit.
‎Bine.
‎Știi la ce mă gândeam?
‎Că nava se face praf și pulbere, ‎cu tot cu mine?
‎Că eu la asta mă gândeam.
‎Că Erik și Jana ‎n-o să afle niciodată ce-am pățit.
‎Că, pur și simplu...
‎am dispărea în neant.
‎Chiar mi-a fost frică.
‎Ce să mă fac cu Ian?
‎Acum nu pot să-l adorm și gata.
‎Va trebui să răspundă ‎pentru acțiunile lui,
‎dar mai bine lași asta ‎după încheierea misiunii.
‎Dle Repară-Tot!
‎Când n-ai treabă s-o bagi pe Niko la soma, ‎repari cuptorul cu microunde?
‎Îneac-o în sos iute. Rezolvă tot.
‎Nu mă plăceți?
‎Nu-mi pasă.
‎Rolul meu nu e să vă fiu prietenă, ‎nici mamă.
‎Am o misiune.
‎Și voi, la fel.
‎Cu toții.
‎Așadar...
‎înapoi la treabă.
‎Să ne reluăm misiunea.
‎E un ordin.
‎Ați auzit-o.
‎Să repunem nava în funcțiune.
‎E praf.
‎O să dureze reparațiile.
‎Să ies s-o împing?
‎Sau să ies, pur și simplu?
‎Am putea sta aici ani de zile. ‎Dacă ești genul ranchiunos...
‎Ai pornit o revoltă...
‎Ian.
‎O revoltă, la dracu'!
‎Crezi că asta îmi doream?
‎Întorsătura asta?
‎Am făcut totul pentru binele misiunii.
‎Hai, serios!
‎Ian, ai făcut totul din egoism.
‎Tu n-ai pus nimic înaintea misiunii? ‎Pe nimeni?
‎Sunt la ani-lumină distanță de fata mea ‎ca s-o protejez.
‎Exact. Pe ea.
‎Nu pe noi, ceilalți. Pe ea.
‎Fii sinceră! Dacă ai avea de ales
‎între echipaj și Jana...
‎pe cine ai alege?
‎E ridicol.
‎Iată răspunsul!
‎Dar eu sunt cel periculos, nu?
‎Treci înapoi la treabă.
‎Știi, Niko...
‎dacă ar fi inversate rolurile...
‎nu știu dacă aș fi
‎atât de generos cu tine.
‎Nu? ‎Nu.