NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
- ...suojeli sinua syntyessäsi - Äitisi kuolee.
Tunsin sen, Pietro. Sitä ei voi pysäyttää.
Herra...
Olet kuin minä, Pietro. Se kutsuu kohtaloomme.
...joka tarkkailee ja näyttää tien.
Taistele puolellamme.
- Koska olet poikani. - Usko minuun.
Rohkeus meitä ohjatkoon! Usko meissä palakoon!
On ehdottomasti kielletty -
myydä ruokaa,
antaa ruokaa,
auttaa -
ja puhua naisille,
joilla ei ole miestä seuranaan.
Jokaista, joka jää kiinni noidan auttamisesta,
vainotaan,
kidutetaan ja teloitetaan,
kuten nykyisissä laeissa säädetään.
Jokainen, jolla on tietoja -
isättömästä nuoresta noidasta nimeltä Ade Bruno,
mutta joka ei siitä ilmoita,
teloitetaan välittömästi.
Näin on määrätty.
Hetki lähestyy, Ade.
Kun kuunkierto on täysi,
valitun voimat heräävät.
Valtakuntien kirja tullaan tulkitsemaan.
Raivokkaat tulevat heräämään.
Kaikki alkaa jälleen alusta.
On syytäni, että kirja on nyt Benandantien käsissä.
Saamme sen takaisin.
Pelkään, että heitä johtaa joku heitä paljon voimakkaampi.
Marzio Oreggi. Hän on Raivokkaiden seuraaja maan päällä.
Hänet voittaakseen ei saa epäröidä.
Mutta muista aina,
että ensimmäinen ja suurin voimista on olla tietoinen siitä, kuka on.
Jumala!
Hylkäsit minut!
En ollut luottamuksesi arvoinen.
Joten pyydän, että annat minulle anteeksi,
jos en valitsekaan polkua, jonka näytit minulle.
Jumala! - Isä.
Isä.
En pystynyt pelastamaan häntä.
Sain toisen mahdollisuuden.
Tällä kertaa en epäonnistu.
Voimme vielä nähdä hänet.
- Voimme nähdä hänet taas. - Mitä tarkoitat?
Kuolleet eivät palaa.
Meitä suurempi viisaus ottaa asiamme omakseen.
Se kirja!
Siellä!
Sen avulla voimme ylittää elämän ja kuoleman rajan.
Näemme hänet taas.
Pysy luonani.
Älä jätä minua yksin tälle matkalle.
Mennään kotiin.
Minulla on nälkä.
Riittää. Menen kylään.
Määräyshän kielsi sen. Emme voi käydä ulkona.
Meille ei anneta enää ruokaa.
Tässä. Syö.
Ällöttävää.
Anteeksi, harjoittelen yhä.
- Oletko varma, ettei se ole myrkyllinen? - Toki.
Luulen niin.
Me pärjäämme kyllä.
Metsästystä ei voi estää, eikä meitä voi pidätellä täällä.
Tämä ei vaikuta myrkylliseltä.
Selvitetään asia.
Pietro!
Ilmeisesti se suudelma...
Se ei kestänyt edes päivää.
Olen pahoillani, Cesaria.
En ole koskaan ollut näin hämmentynyt.
Olen todella ymmälläni.
- Onko hämmennyksen nimi Ade? - Ei.
Ei pelkästään.
Muistatko, kun olimme lapsia?
Äitisi luki meille Tristania ja Isoldea.
Luulin sitä salaisuudeksemme.
Cesaria.
Älä huoli.
En satuttaisi sinua.
Isäsi haluaa sinun näkevän Spirton valmistelemat aseet.
Isäsi tarvitsee sinua.
Älä satuta häntäkin.
- Mitä pitäisi katsoa? - En tiedä.
- Ne näyttävät tavallisilta aseilta. - Kyllä, mutta ne ovat erittäin teräviä.
Hänen pyhyytensä siunaa ne tänä iltana majatalossa.
- Kuka? - Kardinaali Oreggi.
Hänelle isäsi antoi noitien kirjan.
Vain hän pystyy avaamaan sen.
Kaikki hyvin?
En tiedä.
Isäsi pyysi minua huolehtimaan aseista.
Se on suuri kunnia. Minusta tulee ehkä tänään Benandanti.
Et vaikuta ilahtuneelta.
Oletko koskaan halunnut jotain, jonka saadessasi -
et ollutkaan varma, oliko se hyväksi sinulle?
Olen muuttanut mieltäni nyt niin usein, etten tiedä, mikä minulle enää sopii.
- Oletko nähnyt sitä tyttöä uudestaan? - Persepolistako?
Niin.
- En. - Ehkä hänellä on uutisia Adesta.
En tiedä, mutta nyt pelkään tavata häntä.
Ymmärrän.
Jos näet hänet,
kerro hänelle...
Mitä?
Ei mitään.
Älä kerro mitään.
En edes tiedä, kuka se tyttö oikeasti on.
- Kuka siellä? - Minä.
Tuleeko sinusta Benandanti?
Et voi jäädä tänne.
Mitä meistä tulee?
Nai minut.
Jos nait minut, säädös ei enää koske sinua.
Haluaisin ottaa sen sinulta ja piilottaa sen.
Olet jo tehnyt niin.
Sante kiillotutti aseet.
Kardinaali siunaa ne majatalossa.
Hänen pyhyytensä, Oreggi.
Kirja on hänellä. Sanotaan, että hän on ainoa, joka voi avata sen.
Mennään sinne.
- Sante saa ansaitsemansa. - Se on liian vaarallista.
- Tilaa on vähän ja sisäänkäyntejä yksi. - Lähdemme juuri ennen auringonnousua.
Seuraamme Oreggia, kun hän on yksin. Hankimme kirjan takaisin häneltä.
Entä Sante?
Kirja on etusijalla.
- Vaarassa olevat naisetko eivät? - Me kaikki olemme vaarassa.
Haluat voittaa taistelun, minä sodan.
- Haluan taistella oikeuden puolesta. - Se, mikä on oikein, ei ole aina hyväksi.
Valmistaudutaan.
Tämä on tärkeä tehtävä.
- Oletko nähnyt häntä? - Ketä?
Kerro nyt.
- Kerro edes, miten hän voi. - Hän vaikutti huolestuneelta.
Mainitsiko hän minua?
Mainitsiko vai ei?
- Mainitsi. - Mitä hän sanoi?
Kerro nyt!
Hän sanoi, ettei tiedä, kuka olet.
Ade?
Hän ei ymmärrä mitään.
Et saa sanoa noin. En ollut mitään ennen Teben saapumista.
Veljeni oli kuollut, ja olisin kohdannut saman kohtalon. En tiennyt, kuka olen.
Tiedätkö, mitä tarkoittaa olla nainen -
tässä maailmassa tuntien haluavansa jotain muuta?
Ansaitseeko sen vuoksi kuolla? Hän soi minulle lahjan olla oma itseni.
En koskaan petä häntä.
Mutta se mies on syyllinen.
Hän tappoi äitini ja haluaa tappaa myös Aden.
Se on vaikeaa. Mutta rakkauden takia pitää hyväksyä sekin, mitä emme ymmärrä.
Saanko pitää tämän?
- Missä nukke on? - Korjaan sitä.
Pikkulintu!
Ei! Pikkulintu, älä kuole!
Jotta voisit tuntea kuoleman ennen kuin se tapahtuu,
älä pelkää.
Vain voimakkaimmat ymmärtävät mysteerin, joka sitoo elämän kuolemaan.
Sinulla on suuri voima.
Käytä sitä.
Voin auttaa sinua.
- Kuka sinä olet? - Olen Marzio Oreggi.
Olemme enemmän toistemme kaltaisia kuin kuvitteletkaan.
Tunsin Oreggin. Hän sanoi minun olevan kaltaisensa. Miksi?
Mitä sinä näit?
Olin lapsi.
Ilmassa lensi lintu. Katsoin sitä, ja se kuoli.
Oreggi tiesi, että olin tappanut sen.
Se tornissa oleva nainen, Pietron äiti...
Tapoin heidät kaikki, etkä uskaltanut kertoa minulle.
Ei. Ei se niin ole.
Kuolema tulee aina.
Kaikki tietävät, miten kuolema toimii.
Mutta elämän mekanismien ymmärtäminen on monimutkaisempaa.
Pelastit kaupungit.
Alat oppia käyttämään elämän voimaa.
- Miksi hän sanoi minua kaltaisekseen? - Älä kuuntele häntä.
Et tuo kuolemaa. Päinvastoin, voit pelastaa kaikki.
Mutta vain, jos uskallat valita valon.
Voimasi voi pysäyttää Raivokkaiden armeijan pysyvästi.
Jos en tiedä mitään itsestäni, miten voin auttaa muita?
Usko pois, sinä autat jo.
Hän on järkyttynyt.
Hän muisti tavanneensa hänet lapsena.
- Kerroitko hänelle mitään? - En.
Hetki on melkein käsillä.
- Hän ei saa epäröidä. - Luuletko, että hän tunnistaa Aden?
En tiedä.
Valente.
- Minne menet? - Valente meni ulos.
En tiedä, mitä hän aikoo. Hän teki nukesta Benandantin.
Hän ei voinut lähteä, Hän ei tiedä käytävästä.
- Hän näki sen. Hän odotti oikeaa hetkeä. - Et voi mennä yksin.
Minulla on vain hänet. Vannoin äidilleni, että suojelen häntä.
Menetin kaiken. En aio menettää veljeänikin.
Olemme valmiita.
Olisit täydellinen johtaja Benandanteille.
Sääli, että olet nainen.
- Valente meni ulos. - Jousi ei ole täällä.
Mitä kerroit hänelle?
- Milloin hän lähti? - En tiedä. Kadotimme hänet.
Hän on pikkupoika, jolla ei ole voimia. Minne hän on mennyt?
Hän muutti nuken Benandantiksi.
- ja ampui nuolen sydämeen. - Sante.
Se majatalo. Hän meni majataloon.
Eikä siinä kaikki. Ade seurasi häntä.
Janara, mennään.
- Tulen mukaan. - Minulle on aivan sama, mitä teet.
On aika.
Voinko kysyä, miksi tulet, jos et ole samaa mieltä?
Ymmärtääkseni.
Tietääkseni.
Aamulla halusin palata Roomaan opiskelemaan, mutta...
Tiedän, kuka isäni oli.
Haluan ymmärtää, mitä tapahtuu -
ja mikä häntä muuttaa.
Tulkaa sisään.
Ole kiltti.
Vaivanpalkkaa.
Kiitos.
Pois, mene pois!
Voit odottaa kotona.
Hän on täällä.
Nouse, Sante.
- Tämä poika... - Poikasi, Pietro.
Suuri on sielusi.
Suuri on voimasi.
Näkemisenne tuo iloa levottomaan sydämeeni.
Te Benandantit -
olette etuvartioni noitien pahoja voimia vastaan.
Te olette silmäni,
kun savustatte heidät esiin. Olette jalkani,
kun jahtaatte heitä.
Olette käsivarteni,
kun riuhtaisette heidät tästä maailmasta.
Voitelen teidät armeijakseni.
Mutta sydämenne eivät saa horjua,
sillä teille näytetään epäselviä totuuksia, tuntemattomia voimia.
Ja te olette etusijalla rinnallani muihin kuolevaisiin nähden.
Johtajanne avulla -
te löydätte rajan, joka jakaa -
elämän ja kuoleman.
Käytä tätä.
Se suojaa sydäntäsi, elämän keskusta.
Ja tämä on aseesi.
Muinainen ja voimakas tikari, joka ylittää kuoleman rajan.
- Isä! - Valente!
- Noidat ovat täällä. - Häivy täältä!
Jahdatkaa heitä.
Jahdatkaa heitä!
Tuolla!
Hajaannutaan!
Mennään.
Seis!
Sinähän olet Spirto? Persepolis on ystäväni.
Päästä meidät.
- Halusitko tappaa minut? - Älä koske häneen!
Täällä ei ole ketään.
Ade.
Tule.
Tule luokseni.
Tuolla!
Päästä minut!
Mene, Ade!
Valente! Mennään! Tule!
Vauhtia! Mennään!
Iske maata miekallasi!
Valente!
Leptis!
Leptis, ei!
Äkkiä pois!
Entä muut?
Älä koske häneen!
- Ei kiirettä. Meillä on tarvitsemamme. - Päästä irti!
- Lupasin suojella häntä. - Ei ollut vaihtoehtoja.
Valehtelit. Sanoit meidän tukevan toisiamme! Aina!
- Valehtelit! - Nyt riittää!
Et ole ainoa jonkun menettänyt.
Teimme näin pelastaaksemme sinut.
Suojatkaa asuntoa. Pysykää vahdissa koko yö, jos tarpeen.
Leptis!
Tunsin äitisi.
Hän oli kaunis ja kiltti.
Mutta naiivi ja itsepäinen.
Olen hänelle paljon velkaa. Harjoittelin taikuutta hänen kanssaan.
Voin opettaa sinuakin, jos haluat.
Minulla ei ole voimia.
Adella on.
Pian voin antaa voimia kenelle haluan.
Toisin kuin he, jotka niitä kateellisina vartioivat.
Se, joka minua seuraa,
saa suuret voimat.
Olet hyvin hänen kaltaisensa.
Voin viedä sinut pois täältä,
jos viet minut Aden luo.
Varmistan, että pysytte yhdessä.
Kerro vain, missä hän on.
Tapan Santen.
Sitten tapan sinutkin.
Olkoon niin.
- Vauhtia! - Liikettä.
Hän ei puhunut.
Ei sillä väliä. Meillä on kaikki tarvittava sen noidan nappaamiseksi.
Levittäkää sanaa.
Huomenna kynttiläfestivaalin jälkeen heidät teloitetaan.
Se poikakinko?
Eikö Jeesus Kristus sanonut: "Sallikaa lasten tulla minun tyköni"?
Tämä on tyrmän ainoa avain.
Pane se hyvään käyttöön.
Pian saan Aden takaisin,
ja sinä näet vaimosi.
- Aiotteko tappaa pikkupojan? - Olet nähnyt sen jo itsekin.
- On toimittava oikein. - En tiedä, mikä on oikein,
mutta pikkupojan tappaminen ei sitä ole. Tiedät sen itsekin.
Kasvoillasi on jotain.
Ade,
älä itke tyttäreni.
Olen tässä.
Tekstitys: Antti Rinta-Loppi