‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫תהיה חזק.‬
‫תתעודד.‬
‫בעדינות.‬
‫את נראית שונה.‬
‫אימא שלך מאוד רצתה לראות אותי בשמלה הזו.‬
‫היא נתנה לי אותה.‬
‫יותר מכל, אני מצטערת שלא מילאתי את רצונה.‬
‫אמרו שדם החל לנזול מהעיניים, הפה והאף שלה.‬
‫דבר נורא.‬
‫הרופא, בנו של סנטה, ‬
‫עשה כמיטב יכולתו להציל אותה.‬
‫הוא לא היה יכול לעשות דבר.‬
‫מי היה איתה כשזה קרה?‬
‫רק המשפחה שלה.‬
‫לא היה להם זמן להזעיק עזרה.‬
‫לדעתך הוא אחראי לזה?‬
‫זה לא נראה כמוות טבעי, זה בטוח.‬
‫אנחנו מוכרחות ללכת, יאנרה.‬
‫עכשיו כשאשתו מתה, דבר לא יעצור את סנטה.‬
‫אנחנו מעטות מדי.‬
‫אנחנו חייבות למצוא את האחרות.‬ ‫-כן, את צודקת.‬
‫אדה, לאן את הולכת?‬ ‫-אני צריכה לראות אותו שוב ולהסביר לו.‬
‫אם תצאי, תמותי.‬
‫אני מוכרחה לנסות. אני לא מבקשת שתעזרי לי, ‬ ‫אבל אל תכשילי אותי.‬
‫לו היית במקומי, וספירטו היה שם, ‬
‫מה היית עושה?‬
‫זה טירוף.‬
‫לא אתן לך ללכת לבד.‬
‫אם תלכי, אבוא איתך.‬
‫כשהאל...‬
‫לוקח לו את הנשמות הטהורות ביותר...‬
‫הדבר נועד להזכיר לנו את המאבק חסר הפשרות ‬ ‫ברשע.‬
‫תבוא קללה על כל אלו...‬
‫הקוראים לרע טוב, ולטוב רע.‬
‫קללה על אלו המתנערים מהאל...‬
‫ובוטחים באמונה ובמנהגים הקרויים "מדע".‬
‫אלה הממשיכים להתנער מאלוהים...‬
‫סוללים את הדרך למרד ולכפירה המודרנית.‬
‫והם ימותו...‬
‫ללא נחמה...‬
‫או מחילה שמיימית.‬
‫הבה נתפלל.‬
‫זהירות.‬
‫תודה.‬
‫לא עכשיו. יש יותר מדי אנשים.‬
‫בוא נלך הביתה.‬
‫לכי את.‬
‫אצטרך להישאר כאן עוד קצת.‬
‫אני צריך להיפרד ממנה.‬
‫בעצמי.‬
‫את לא צריכה להיות פה.‬
‫לא יכולתי שלא לבוא, פייטרו.‬
‫אני רוצה שתבין.‬
‫אני לא יכול להבין.‬
‫אימא שלי מתה כל כך מהר, ‬
‫ולא היה לי זמן להקל על מכאוביה.‬
‫אבל מה שראיתי... לא רציתי בחיזיון הזה.‬
‫לא רציתי לגרום לך לכאב כזה.‬
‫אני לא יודע מה ראית.‬
‫או מה את חושבת שראית.‬
‫אני רק יודע שאימי התאוששה.‬
‫היה נראה שהתרופות עבדו, ואז הכול השתבש.‬
‫אני לא יודע מה לחשוב.‬
‫תאמין בי.‬
‫בנו.‬
‫לא עכשיו.‬
‫אני צריך לחשוב עכשיו.‬
‫עכשיו, יותר מתמיד, מקומי לצד אבי.‬
‫והבחורה ההיא?‬
‫צ'זריה?‬
‫אנחנו מאוד מחבבים זה את זו.‬
‫עכשיו גם היא זקוקה לי.‬
‫אני צריך ללכת עכשיו.‬
‫להתראות, אדה.‬
‫את מוכרחה ללמוד להבין את הכוח שלך, אדה.‬
‫ולקבל אותו.‬
‫אסור לך לפחד ממנו.‬
‫אימו של פייטרו הייתה מתה בכל מקרה, ‬
‫ללא קשר ליכולתך לראות את המוות מגיע.‬
‫אפשרת לפייטרו להיפרד ממנה בפעם האחרונה, ‬ ‫לומר לה כמה הוא אהב אותה, כך שתמות בשלווה.‬
‫זה הכוח שלך, אדה. וזה גם כישרון שניחנת בו.‬
‫את יוצרת את האפשרות לחיים, ‬
‫במקום בו נמצאים רק אבל ומוות.‬
‫עשי זאת למען האחרות. השתמשי בכוחך, עבורן.‬ ‫-אבל אני לא יכולה. אני לא מבינה אותן, ‬
‫ולא יודעת איפה הן.‬
‫תסמכי עלינו, אדה.‬
‫נתחיל.‬
‫אחי היה החלק המוצלח שלי.‬
‫כתאומים, כולם ראו בנו כזהים, חוץ מאיתנו.‬
‫מצאתי אותו. שוכב על הרצפה, ‬
‫בין המיטה ואגן הרחצה, כשפיו פתוח.‬
‫הוא לא הצליח לעצור את אבא שלנו, ‬
‫שארגן את החתונה עם האישה הזו.‬
‫אומרים שהנשים האחרונות שעוזבות את הכנסייה‬ ‫בערב חג המולד...‬
‫נועדו להפוך ליאנרה.‬
‫אבל אני לא ידעתי.‬
‫הם חיתנו אותי כילדה, נגד רצוני...‬
‫לגבר שלא אהב אותי...‬
‫ודנו אותי לחיים של שתיקה ובדידות.‬
‫אבל לא היה לו אומץ לומר בקול את שם אהובו.‬ ‫שם של גבר.‬
‫כשהרגשתי את רחש הלהב בשיערי...‬
‫רעד אחז בגופי.‬
‫חיכיתי ש... הנער שהתאהבתי בו, יופיע.‬
‫חיכיתי עד סוף המיסה, אבל הוא לא בא.‬
‫הגורל זימן לו מוות.‬
‫כשהוא מת, האשימו אותי שהרעלתי אותו.‬
‫הם שברו את ידיי!‬ ‫-הרגשתי שהשרירים, ‬
‫הגידים, העור, העיניים, הם שנפלו. לא השיער.‬ ‫-אני מתה בשקט, ללא מחילה.‬
‫הייתי האחרונה לצאת מהכנסייה.‬ ‫-רק אש יכלה לבער את בושתו‬
‫ולהחזיר לי את חירותי.‬ ‫-קר לי ואני מפחדת!‬
‫כשחתכו יותר, נחלשתי יותר.‬ ‫-עורבים ינקרו בי!‬
‫האש הפכה הכול לאפר.‬
‫אני לא יכולה עוד!‬ ‫-עזרי לי!‬
‫הם צעקו, "מכשפה", "יאנרה".‬
‫מכשפה!‬ ‫-הצילי אותי!‬
‫רק אז גיליתי את כוחותיי.‬ ‫-אני כבר לא זוכרת את שמי האמיתי.‬
‫ונחלשתי עוד ועוד.‬ ‫-אני צמאה, אני צריכה לשתות!‬
‫אני לא רוצה למות, אני מתחננת!‬ ‫-את שומעת אותי?‬
‫מספיק!‬
‫אמרי לי שאת שומעת אותי!‬ ‫-הקשיבי לי!‬
‫רק את תוכלי להציל אותי!‬ ‫-לכל כאב יש קול אחר, אדה.‬
‫עקבי אחר הכאב ואז תגלי את מקורו.‬
‫השיער שלי לא גדל מאז אותו יום.‬
‫הבערתי את ביתי.‬
‫ "עדיף להיות מכשפה ממשוגעת", צרחתי.‬
‫נדדתי הרחק, לפני שמצאתי את דרכי.‬
‫אבל עכשיו זו משפחתי.‬
‫את שומעת אותי?‬
‫אני צמאה, אני צריכה לשתות! השמש לוהטת, ‬ ‫עזרי לי!‬
‫אני גוססת. בבקשה, אני מתחננת.‬
‫את שומעת אותי?‬
‫כן.‬
‫אני שומעת אותך.‬
‫אנחנו מוכנים?‬
‫כן.‬
‫אל תרחמו על אף אחת!‬
‫לא! שחררו אותה, אני מתחננת.‬
‫היא בתי היחידה!‬
‫איפה הן מתחבאות?‬
‫אדוני, אני נשבעת, איני יודעת.‬
‫אני לא יודעת על מה אתה מדבר.‬
‫בבקשה, תן לי לחזור הביתה.‬ ‫-אל תבזבזי לי את הזמן.‬
‫ספרי לי מה את יודעת על הנשים ביער.‬ ‫-אדוני... אני לא מכירה נשים מהיער, ‬
‫אני מתחננת, תן לי לחזור הביתה, לאימא שלי.‬ ‫ראית בעצמך, היא זקנה וצריכה שאדאג לה!‬
‫אני מתחננת, היא זקוקה לי, בבקשה...‬ ‫-כשאת מגינה על מכשפות...‬
‫את מכשפה בעצמך.‬ ‫-לא!‬
‫קחו אותה!‬
‫לא, אני מתחננת!‬ ‫-נחקור אותה בסרה.‬
‫אימא!‬
‫קדימה, מהר.‬ ‫-נלך.‬
‫תגרמו להן לדבר.‬
‫קדימה!‬
‫תתחילו לזוז.‬
‫איפה היית, אבא?‬
‫נולדת ממש כאן, במיטה הזו.‬
‫זה מוזר.‬
‫פעם, המיטה הזו הזכירה לי רק דברים טובים.‬
‫חיים, שמחה.‬
‫אהבה.‬
‫ועכשיו, אני רק יכול לראות את פניה של אימך, ‬ ‫כשגססה.‬
‫עינוי והרג הנשים האלה, לא יחזיר את אימא.‬
‫את תתהי מי אנחנו.‬
‫ולמה הצלנו אותך.‬
‫אנחנו המשפחה שלך.‬
‫חשבת שאת לבד בעולם.‬
‫ארורה ונרדפת.‬
‫אנחנו כאן כדי לומר לך שאינך לבד עוד.‬
‫פרספוליס.‬
‫כאן תוכלו להיות מה שתרצו.‬
‫אל תפחדו.‬
‫זו את?‬
‫את זו שמצאה אותנו? שראתה אותנו?‬
‫את יודעת מי אנחנו?‬
‫אני חושבת שכן.‬
‫קדימה, נשתה.‬ ‫-כן.‬
‫אתה מחפש חברה?‬
‫עזבי אותי.‬
‫זה יום קשה?‬
‫אמרתי לך ללכת.‬
‫איזה טיפוס עלוב.‬
‫פונדקאי!‬
‫הבחור הזה לא בסדר.‬
‫אני אטפל בו.‬
‫אתה חירש?‬
‫זה שלו.‬
‫הגיע הזמן ללכת הביתה.‬
‫אני רוצה לשתות.‬
‫תן לי עוד אחד.‬
‫אמרתי לך שהגיע הזמן שתלך הביתה.‬
‫ואני אמרתי לך להביא לי עוד משקה.‬
‫זה הבן של סנטה.‬ ‫-הוא שיכור.‬
‫תצטרך לקרוא לאבא שלו.‬
‫כן, אני הבן של סנטה.‬
‫מה יש, אתם מפחדים?‬ ‫-כדאי שתלך.‬
‫אעשה מה שאני רוצה!‬
‫אבל מי אתה חושב שאתה?‬
‫אני בנו של מפקד הבננדנטי המהולל, לא?‬
‫אני יכול לעשות מה שארצה!‬
‫אני יכול אפילו לשתות את כל היין בפונדק, ‬ ‫ואתם... לא תוכלו לעצור אותי.‬
‫זה מה שאתה אומר.‬
‫הוא צריך ללמוד לקח.‬ ‫-בואו נלמד אותו לקח.‬
‫קדימה!‬
‫די, זה מספיק!‬
‫ראית?‬ ‫-מיהי? מה היא רוצה?‬
‫הוא שיכור.‬
‫הוא התחיל.‬
‫קחי אותו!‬
‫רצינו לבלות.‬
‫קחו אותו הביתה!‬
‫אין עונג בהכאת גבר שאישה מגינה עליו.‬
‫איזו אישה?‬
‫היא נראית כמו נער.‬ ‫-היא נראית לך אישה?‬
‫מי דיבר?‬ ‫-אני.‬
‫אפשר לקבל את הפחם שלך?‬
‫הכבוד כולו שלך.‬
‫הן תמיד נעלמות מהר מדי.‬
‫אנחנו עדיין זוג נהדר.‬
‫ותמיד נהיה.‬
‫הייתי מסתדר בלעדייך.‬
‫אבל... רציתי לומר...‬
‫תודה.‬
‫הגורל שלנו לא תמיד תואם את מה שנרצה.‬
‫הרצון שלי מת עם אימו של פייטרו.‬
‫עשיתי את מה שהיה צריך לעשות, לדעתי.‬
‫עוד לא סיימנו.‬
‫אני יודעת. אהיה מוכנה מחר.‬
‫זה עשוי להיות קשה אפילו יותר מחר.‬
‫אין ספק שיבחינו במה שעשינו.‬
‫אני אסתדר.‬
‫אנחנו נסתדר.‬
‫טבה, אני מבינה כמה זה חשוב. אל תפחדי.‬
‫הרגשתי כל כך הרבה כאב, עד שאכעס לנצח.‬
‫הייתי יכולה להיות במקומן.‬
‫נעולה בתא טחוב, ננשכת על ידי עכברושים...‬
‫ממתינה לשריפה על המוקד.‬
‫אם הייתי במצב כזה, הייתי מתפללת בכל יום, ‬ ‫שמישהו יציל אותי.‬
‫עכשיו אני יודעת שאני זו שיש בכוחה להציל.‬
‫אני יודעת מי אני.‬
‫זה עזר לך?‬
‫מה?‬
‫היין.‬
‫אתה מרגיש יותר טוב?‬
‫יש צער שאי אפשר לשכוח.‬
‫אימא שלך תישאר כאן לנצח.‬
‫כאן היא תימצא לעד.‬
‫את תמיד מוצאת את המקום הנכון לכל דבר.‬
‫עשית את זה מאז שהיינו ילדים.‬
‫מצד שני, אני מעולם לא מצליח לסדר שום דבר.‬
‫החיים שלי תמיד באי-סדר.‬
‫תמיד היה לי קל להבין את מקומי.‬
‫מקומי לצידך.‬
‫לא עכשיו.‬
‫אם תזכור את הרגע הזה מחר...‬
‫נדבר על זה שוב.‬
‫הם מרכזים את כל הנשים.‬
‫הם תופסים את כל הנשים, ללא הבחנה.‬
‫הבננדנטי מחפשים אותנו.‬
‫הם תופסים אותן באשמתנו.‬
‫ידענו שזה עשוי לקרות.‬ ‫-אבל למה אנחנו לא נלחמות?‬
‫לא נוכל להסתכן.‬
‫ממתי הצלת נשים היא סיכון גדול מדי?‬
‫חשבתי שזה מה שאנחנו עושות.‬
‫או שאולי את מאמינה שלמכשפות מגיע לחיות, ‬ ‫ולאחרות לא.‬
‫אל תגידי את זה אפילו בצחוק.‬
‫כדי להציל את כולן, ‬
‫נצטרך להתמקד באלו שיוכלו לעזור לנו.‬
‫בלעדיהן אנחנו נפסיד, לפטיס!‬
‫אנחנו מעטות מדי.‬
‫טבה. את צריכה לבוא מייד.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-אני בטוחה. יש עוד אחת.‬
‫הקול שלה חזק מאוד.‬
‫כמה זמן יש לנו?‬
‫לא הרבה.‬
‫בואו נתכונן.‬
‫את תצילי עוד אחת?‬
‫ננסה.‬
‫כשאהיה קשת מוצלח, אבוא לעזור גם.‬
‫לפעמים, אני מרגישה שאני לא מסתדרת לבד.‬
‫ואם אני טועה? אם אגיע מאוחר מדי?‬
‫מישהי כבר מתה באשמתי.‬
‫אדה.‬
‫אם הן זקוקות לך...‬
‫את חייבת ללכת.‬
‫יש שם מישהו?‬
‫הצילו!‬
‫אני כאן למטה!‬
‫אני כאן למטה, אני מתחננת!‬
‫הן לא יודעות כלום, אבא.‬
‫מה זאת אומרת? הן לא מדברות.‬
‫עינינו אותן כל הלילה.‬
‫לו ידעו משהו...‬ ‫-אתם חסרי תועלת.‬
‫עדיין נוכל לתפוס אותן, אבא.‬
‫שמעתי ששתיים מהמכשפות שנידונו לסבל נצחי, ‬ ‫ניצלו בידי נשים רכובות על סוסים...‬
‫שהיו מנוסות בשימוש בחרבות ופגיונות...‬ ‫ונעלמו כמו הרוח.‬
‫טוב.‬
‫אלה הנשים.‬
‫הכינו את הסוס שלי.‬
‫משהו לא בסדר.‬
‫כן.‬
‫זה קל מדי.‬
‫מכשפות מקוללות!‬
‫זו לא בובה.‬
‫זה האויב הכי גרוע שלך.‬
‫עליו אתה צריך לחשוב, לפני שתירה חץ.‬
‫על העיניים שלו.‬
‫ועל הכאב שיחוש כשהחץ יפלח אותו.‬
‫ילד חכם.‬
‫אני לא מאמין.‬
‫הצלחתי!‬
‫אתה תצליח באמת...‬
‫כשתעשה את זה עשר פעמים ברציפות.‬
‫הרם את החצים והמשך להתאמן.‬
‫קראת לי, הוד רוממותו?‬
‫שב, סנטה.‬
‫שב כאן מולי.‬
‫שמעתי על אשתך...‬
‫ורציתי להביע את תנחומיי באופן אישי.‬
‫תודה.‬
‫לעולם לא אסלח לעצמי, על שלא הצלתי אותה.‬
‫ועל שאכזבתי אותך.‬
‫אל תדבר ככה.‬
‫לא אכזבת אותי.‬
‫הדרך עודנה ארוכה.‬
‫הבט בי, סנטה.‬
‫מה אם אומר לך שיש עדיין סיכוי?‬
‫אנחנו לא יודעים איפה היא.‬
‫אני מדבר על אשתך.‬
‫לו הייתה אפשרות לראותה שוב...‬
‫אשתי מתה, ראיתי שמתה במו עיניי.‬ ‫-אתה לא מעריך מספיק את כישוריי, סנטה.‬
‫ישנה דרך. אני יכול לעשות את זה.‬
‫אוכל לאפשר לך לראות את אשתך שוב.‬
‫אבל אני צריך שתביא את אדה אליי.‬
‫בחיים.‬
‫אני לא מעוניין באחרות. תוכל להרוג את כולן.‬ ‫בעצם, אתה מוכרח להרוג את כולן.‬
‫אבל אני רוצה אותה בחיים.‬
‫אני לא מבין, הוד רוממותך.‬
‫אתה טוען שאפשר להקים את המתים לתחייה?‬
‫אבל זה חילול קודש, זהו חטא.‬
‫לא אם האחראי לכך...‬
‫עושה זאת בלב טהור.‬
‫תפוס את המכשפה והבא אותה אליי.‬
‫עשה רק את זה. אני אטפל בשאר.‬
‫זה לא קל.‬
‫המכשפות שמגינות עליה, חזקות מאוד.‬
‫הן מהירות ובלתי צפויות.‬
‫בלתי אפשרי לחשוף אותן.‬ ‫-אני יודע היטב, סנטה.‬
‫אבל בקרוב מאוד תראה...‬
‫שאתה חזק מהן.‬
‫אעניק לך את העוצמה הזו.‬
‫אהיה מסוגל להעניק לך את הכוח הזה.‬
‫כאן...‬
‫היכן שהתגשם הכול...‬
‫נוכל לחגוג את לידתן מחדש של הערים האבודות.‬
‫היום הופתענו, כשהיינו חלשים ובלתי מוכנים.‬ ‫היינו חמושים רק בכלים רגילים.‬
‫אבל זו הייתה תקלה בלבד.‬
‫כי נועדנו לנצח.‬
‫ממחר, כוחנו יגבר.‬
‫יש לנו בעל ברית עוצמתי.‬
‫ויחד איתו, למכשפות הללו לא יהיה סיכוי.‬
‫אויבינו מתכוננים להרוס אותנו.‬
‫למחוק את קיומנו.‬
‫כי אנו מייצגות את חששם הגדול ביותר.‬
‫את האפשרות ליצור עולם חדש, שבחזיתו אישה.‬
‫אתן.‬
‫אקוויליה.‬
‫מי ייתן שתכסיסייך...‬
‫יהיו לנו כחלומות.‬
‫פטרה. מי ייתן שהסלע יחשל את זרועותייך.‬
‫סג'סטה.‬
‫מי ייתן שתוכלי להנביט...‬
‫את זרעי מחשבותינו.‬
‫אדה... העתיקה ביותר מבין הערים האבודות.‬
‫מי שנולדה בשם זה...‬
‫דרכה כבר נקבעה מראש.‬
‫השליה שעטפה והגנה עלייך בלידתך...‬
‫שמרתי אותה מאז.‬
‫נישא בגאון את הסמל הזה סביב צאוורינו.‬
‫הוא מזמן את גורלנו, לקרב.‬
‫נועדת להוביל את הקרב הזה.‬
‫כי אתה בני.‬
‫אויב מושבע של כל מכשפה ושד.‬
‫מי ייתן שהאור הזה יאיר את דרכך, ‬
‫אפילו בלילה החשוך ביותר.‬
‫אלוהים...‬
‫הצופה בנו ומורה את דרכנו...‬
‫הילחם לצידנו.‬
‫מי ייתן שהאומץ יוביל אותנו!‬
‫מי ייתן שהאמונה תבער בנו!‬
‫פייטרו! לאן אתה הולך?‬
‫חזור הנה!‬