‎UN SERIAL NETFLIX
‎Cimitire…
‎Necropole…
‎Colecția supremă.
‎Straturi de pământ despart ‎locuri de veci străvechi,
‎deopotrivă păgâne și sfinte.
‎O vrăjitoare, un vrăjitor, un sfânt.
‎Iar țărâna e plină de secrete
‎și de comori.
‎Pentru paraziții care consumă lemnul ‎și oasele fără deosebire,
‎aceasta este hrană.
‎Iar pentru oameni,
‎o bogăție.
‎Povestea noastră de azi ‎e „Șobolanii din cimitir”,
‎iar regizorul e Vincenzo Natali.
‎ȘOBOLANII DIN CIMITIR
‎Ce mândră e!
‎Așa e.
‎O doamnă rafinată, aș zice.
‎După cum arată, chiar și-n starea asta,
‎aș spune c-a fost o frumusețe.
‎CATHERINE LEWIS PADGETT 1900-1919 ‎DRAGA NOASTRĂ
‎Dar n-ai fi pupat tu una ca ea ‎pe când trăia.
‎Eu mă mulțumesc cu orice.
‎La fel și eu!
‎BAZAT PE POVESTEA LUI HENRY KUTTNER
‎Sacul, te rog!
‎Mă cheamă Masson.
‎Îngrijesc grădina aducerilor aminte ‎din care ați furat cu neobrăzare.
‎- N-aveți nicio scuză? ‎- Fie-ți milă!
‎- Suntem proști, nu știm ce facem. ‎- Da.
‎Permiteți-mi să vă luminez!
‎Sunteți conștienți că baza societății ‎e clădită pe înhumarea pioasă a morților?
‎Ne-am desprins de maimuțe ‎cu primele morminte săpate.
‎Așa s-a născut civilizația.
‎Și va apune ‎când nu ne vom mai onora înaintașii.
‎Acum…
‎plecați!
‎Nu ne dai pe mâna autorită…
‎Deplorabil.
‎Ia să te vedem!
‎Uite așa!
‎Da!
‎Așa.
‎Exact baza societății.
‎Bine.
‎Hai odată…
‎Tu!
‎Bine.
‎Pe aici.
‎Da, continuă!
‎Ei bine?
‎- Asta e tot? ‎- Cum adică?
‎Ajunge pentru rata de luna asta.
‎Nu ajunge nici pentru dobândă.
‎Medalionul e din argint.
‎- E din cositor. ‎- Argint.
‎Cositor.
‎E a treia oară când nu poți achita.
‎Ți-aș acorda prezumția de nevinovăție,
‎dar angajatorii mei ‎sunt mai puțin milostivi.
‎Încep să creadă
‎că ții ce-i mai bun pentru dumneata.
‎Îmi jigniți onoarea, dle.
‎Massonii și-au achitat mereu datoriile. ‎Sunt doar victima ghinionului la cărți.
‎Intenționez să achit totul.
‎Șobolanii-s problema.
‎- Șobolanii? ‎- Da, mi-au năpădit cimitirul.
‎Îmi fură cadavrele înainte să pot lua ‎obiectele care-mi asigură venitul.
‎Deseori, după ce sap cu orele ‎în frigul crunt al nopții,
‎descopăr în locul comorii ‎doar o cutie goală.
‎Deci îmi spui că șobolanii fură ‎cadavrele din sicrie.
‎Ce-am spus? E o epidemie.
‎Venitul meu lunar a scăzut dramatic.
‎- Nu. Șobolanii nu pot face asta. ‎- Dragul meu, sigur că pot.
‎Șobolanii din Salem nu-s ca alții.
‎Vin din țări îndepărtate. ‎Fac asta de sute de ani.
‎De când există portul,
‎au ajuns clandestin pe nave care vin ‎din Malaezia, China, Coasta de Fildeș
‎și alte țări exotice unde ubicuitatea lor ‎a născut religii întregi.
‎La o adică, eu studiez istoria.
‎Și se știe că-n vechime,
‎când Cotton Mather vâna ‎adoratori ai Satanei în Salem,
‎exista o rețea de caverne ‎sub aceste mândre străzi.
‎Biserici negre
‎găzduiau orgii scârboase
‎și ritualuri perverse închinate ‎unor entități sinistre.
‎Numai Dumnezeu știe ce mișună acolo, jos.
‎Sunt șobolani.
‎Omoară-i și basta!
‎Am acționat cu viclenie și forță brută ‎ca să distrug acești paraziți.
‎Capcane, otravă, chiar și gaz. ‎Nimic nu i-a oprit.
‎Vizuinile lor sunt complexe ‎și bine fortificate.
‎Iar eu sunt claustrofob. ‎Nu suport spațiile mici.
‎În copilărie, am rămas blocat ‎într-un răcitor. Nu contează.
‎Ideea e că nu pot să ajung ‎în locurile unde se adună.
‎Iar bestiile sunt tot mai curajoase. ‎Aici m-a mușcat un șobolan
‎când încercam să recuperez ce v-am dat.
‎Durerea a fost insuportabilă,
‎dar nici nu s-a comparat cu ce am îndurat ‎când doctorul m-a injectat iar și iar
‎ca să nu mă îmbolnăvesc. ‎Sunt la capătul puterilor!
‎Vă implor să dați dovadă, dv. ‎și angajatorul dv., de un dram de milă.
‎Sau măcar răbdare, până rezolv problemele.
‎Deja mi-am pierdut răbdarea, ‎stând aici și ascultându-ți trăncăneala.
‎Cât despre angajatorii mei,
‎ei îți dau o săptămână.
‎În locul d-tale, dle Masson, ‎mi-aș plăti datoria.
‎Altfel,
‎n-o să te mai ocupi de cimitir.
‎Cimitirul se va ocupa de d-ta.
‎Ia-ți cositorul!
‎Pleacă!
‎Dooley!
‎- E aici? ‎- Ți-am zis să nu vii niciodată aici.
‎Este?
‎Nu, slavă Domnului! A plecat cu treabă. ‎Dar poate veni în orice clipă. Zi repede!
‎Vreau să știu dacă ai ceva promițător.
‎Nimic săptămâna asta. Nimic important.
‎- Pot să mă uit? ‎- Sigur că nu.
‎Nu înțelegi, ‎e o chestiune de viață și de moarte.
‎Eu mă ocup doar de moarte.
‎Și, în acest caz, ‎am doar săraci și vagabonzi.
‎Nimeni cât de cât însemnat.
‎Poate e vreun suflet nefericit, ‎care, ca mine, a trăit odată bine
‎și și-a pus plombe de aur ‎înainte să decadă.
‎- Îmi ia un minut să verific. ‎- Nu.
‎Haide, Dooley,
‎drag prieten.
‎De câte ori te-am ajutat până acum?
‎Ca să nu mai zic ‎de ce ți-am dat peste cât ne învoiserăm.
‎Un singur lucru mă poate convinge ‎să te las să examinezi cadavrele.
‎Dooley…
‎Mă așteptam la mai mult.
‎Elixirul diavolului.
‎De ai putea măcar să te abții!
‎Atâția își găsesc sfârșitul ‎în plăcerile lui întunecate.
‎Mă rog să nu te numeri ‎printre ei într-o zi.
‎Acestea fiind spuse, am venit pregătit.
‎Așa.
‎Încă n-am găsit capul.
‎Am găsit-o în cadă.
‎Era ca o supă.
‎Pare totuși ‎că bătrâna își îngrijea dinții.
‎Proteză de lemn.
‎O lucrătură bună.
‎- Din păcate, neapreciată pe piața liberă. ‎- Fir-aș al naibii!
‎Ți-am spus.
‎N-au mai lăsat pe lume ‎decât rămășițele pământești.
‎- Ce e acolo? ‎- Nimic valoros pentru tine.
‎Hai, te-ai uitat destul. Pleacă!
‎Bine.
‎Lasă-l! Tocmai a venit.
‎Legistul n-a apucat să-l examineze.
‎- Aleluia! ‎- Ai înnebunit? E important.
‎Un negustor bogat.
‎O zgârietură și legistul își va da seama. ‎Apoi va pune întrebări.
‎Și știi cât de repede se va prinde ‎de aranjamentul nostru?
‎- Am nevoie de dinții ăia! ‎- Așteaptă până mâine și o să…
‎Mâine va fi prea târziu. ‎Din pământ mi-l fură șobolanii.
‎Pe aici, doamnă.
‎Dumnezeule!
‎Scumpul de Winston…
‎Gata, mamă.
‎Iartă-mă, dar…
‎Pare aproape în viață.
‎De parcă s-ar odihni de după-amiază.
‎Faceți ce trebuie, ‎dar vă rog să-i conservați aspectul!
‎La priveghi vreau să poarte ‎cele mai bune haine.
‎Va avea toate medaliile pe piept și…
‎în mână
‎va ține sabia ‎pe care i-a dăruit-o regele George.
‎Bunul lui cel mai de preț.
‎Ești sigură, mamă? E neprețuită. ‎Odată înmormântat, o pierzi definitiv.
‎Rușine, copile!
‎Tatăl tău n-ar accepta altfel.
‎Nu e preț prea mare ‎pentru acest ultim tribut.
‎Și o seară-n oraș ‎Nu ne-o face deloc rău
‎COMPANIA DE SICRIE DIN SUDUL SALEMULUI
‎Și o seară-n oraș ‎Nu ne-o face deloc rău
‎Și cu toții pe tine te-om urma
‎Și cu toții… ‎Pe tine te-om urma
‎Și te-om urma-n trăsuri
‎O seară plăcută vă doresc, ‎doamnă și domnule!
‎Dispari!
‎„Lung ne e drumul și greoi,
‎ce ne conduce din Iad afară ‎și către lumină.”
‎Nu există adevăr mai mare.
‎Va fi în pământ doar câteva ore ‎până s-ajung la el.
‎Cu siguranță, dăunătorii ăia ‎nu pot ajunge la el așa repede.
‎Doamne!
‎Te rog…
‎miluiește-mă!
‎Fie și doar de data asta.
‎Nu! Doamne!
‎„Iubirea noastră e îngropată cu tine.” ‎Un epitaf atât de emoționat
‎va rămâne cu el veșnic.
‎Doamnă,
‎mă numesc Masson.
‎Sunt îngrijitorul ultimului ‎loc de odihnă al soțului dvs.
‎Va fi misiunea mea personală
‎să mă asigur ‎că își va păstra mereu integritatea.
‎Vă rog.
‎Doamne, Dumnezeul nostru, ‎ești sursa vieții.
‎Întru Tine, noi trăim și ne mișcăm ‎și ne ducem viața.
‎Condu-ne în regatul Tău prin fiul Tău, ‎Iisus Hristos, Domnul nostru.
‎Păstrează-ne în viață și în moarte,
‎în iubirea ta
‎și prin harul tău.
‎Amin.
‎Aproape.
‎Asta e.
‎Nu!
‎Doamne, fă să nu fie prea târziu!
‎Cum?
‎Nu. Ce?
‎Nu, te rog!
‎Nu!
‎Doamne!
‎Haide, Masson! ‎Asta e mândria ta, premiul tău. Hai!
‎Da.
‎Al meu ești.
‎Fir-ar al naibii!
‎Frig!
‎Frig și întuneric! Doamne!
‎Dumnezeule! Nu!
‎Bine, respiră!
‎O să scapi cu viață.
‎O să scapi.
‎Unde ești?
‎O să mă răzbun!
‎Ascultă-mă bine!
‎Sau o să aduc focul iadului ‎pentru fiecare dintre voi
‎și tot neamul vostru de dăunători!
‎Respiră!
‎Ești deștept, Masson.
‎Nu te da bătut niciodată!
‎Așa o să le vii de hac.
‎Ce?
‎Doamne! Nu!
‎Nu! Dumnezeule!
‎Doamne! Nu!
‎Doamne!
‎Doamne! Nu!
‎Doamne!
‎Ce-i?
‎Dumnezeule!
‎Iisuse sfinte!
‎Masson, norocos nenorocit!
‎Biserica neagră.
‎Slăvite Doamne!
‎Da.
‎Hai la mine, dragă!
‎Așa.
‎Uite așa. Vino!
‎Haide!
‎Aleluia!
‎Al meu ești!
‎Al meu!
‎Al meu…
‎Al meu!
‎Doamne!
‎Iisuse, Dumnezeule din cer! ‎Îți jur credință veșnică!
‎Îmi încredințez inima ție și numai ție!
‎Te rog, ai milă de bietul Masson!
‎Al meu!
‎Haide!
‎Hai, cazi! Afurisită să fii!
‎Hai!
‎Al meu.
‎Al meu!
‎Lumină!
‎Dumnezeule!
‎Vai!
‎Mulțumesc, Iisuse! Mă căiesc!
‎Un nou Masson se ridică!
‎„Lung ne e drumul și greoi,
‎ce ne conduce din Iad afară ‎și către lumină.”
‎Lung ne e drumul și greoi,
‎ce ne conduce din Iad afară ‎și către lumină.
‎Lung ne e drumul și greoi,
‎ce ne conduce din Iad afară ‎și către lumină.
‎Lung ne e drumul și greoi, ce ne conduce ‎din Iad afară și către lumină!
‎ODIHNEASCĂ-SE ÎN PACE!
‎Nu!
‎Nu așa!
‎Nu!
‎Ăsta nu e…
‎Al naibii să fiu!
‎Chiar e.
‎Subtitrarea: Linda Pricăjan