EN NETFLIX-SERIE
Et stjerneskudd
som krysser den enorme, likegyldige nattehimmelen.
Kanskje med et svar på det eldgamle spørsmålet:
"Er vi alene i universet?"
Spilt inn på en beskjeden enhet
farget med blod og død,
er svaret et bestemt og skremmende "nei".
Vår historie i dag er Obduksjonen.
Og regissøren er David Prior.
OBDUKSJONEN
Hva gjør du?
Joe, hva faen gjør du der oppe?
Du kommer til å drepe oss! Er du gal?
Hva faen feiler det deg?
Vil du drepe oss?
Vent. Hva faen er det?
MILLSBROOK POSTKONTOR
SAVNET - RONALD HANLEY
SAVNET - SHARON STARKER
BASERT PÅ NOVELLEN AV MICHAEL SHEA
BAILEYS LOV STRÅLER UNDER PRESS
Du er så tynn.
De kan bruke deg som pisk. Hva er hemmeligheten din?
-Du vet, biologi. -Helvete, Carl. Det er godt å se deg.
-Deg også. Det er for lenge siden. -Gi meg den.
Du må være utslitt.
Har du spist? Jeg kan sende noen ut.
Nei. Kaffe holder.
Hvordan har Emma det?
Hun har det bra.
Står til med barna?
Det er nesten et tomt rede. Takk Gud.
Ja, og Cindy, hun er forelsket.
Nate junior vil bli advokat nå.
Sikker på at du ikke vil ha mat?
Fortell meg hva som foregår.
Hva sa de i Montague?
Ikke så mye. Ti døde menn.
Ni menn.
Og en umenneskelig drittsekk.
Hva vil du kalle en mann som…
Så ille som det?
Hva skal Waddleton gjøre?
Rettsmedisinerens kontor hevder
at loven om erstatning for arbeidstakere er klar på at erstatning bare skal gis
de pårørende av de som dør som direkte følge av arbeidsforholdet.
Ikke bare mens de er på jobb.
Død grunnet en galning teller ikke.
Han beordret meg nesten om å finne grunn til en ny obduksjon i byen.
Det er Fordham Mutual.
Det er det, og de har kjøpt valgene han har stilt til.
Om de bestemte, fikk ikke familiene et øre
å begrave mennene med.
Det er urimelig.
Hva kommer jeg til å finne, Nate? Var det en bombe?
Etterforskerne konkluderte med at det fantes sterkt
og sannsynlig bevis for en bombe.
Klarte de ikke bedre enn det?
-Og hva tror du? -Jeg tror jeg er forbannet.
Forbannet?
Ja, med slapphet
og ubrukelighet.
De uskyldige blir straffet, og alt er bare støv.
Jeg tror jeg er forbannet av Herren.
Nate, jeg har kjent deg i 40 år.
Av hele mitt hjerte vil jeg si at du ikke er så spesiell.
Det er egoet.
Hvorfor har du krav på andre kvaliteter eller synder enn oss andre?
Hvis du er forbannet,
er vi alle forbannet.
Og jeg mente det på en finest mulig måte.
Du har rett. Jeg begynner å bli påseilet.
Carl,
dette er en av de mareritt-spesialene.
Den typen du aldri kommer til bunns i.
Si hva som skjedde.
For to måneder siden…
…ble en mann meldt savnet.
Ronald Hanley.
Fabrikkarbeider, familiemann,
forsvant bare uten spor.
En ukes tid senere,
forsvant damen som drev vaskeriet også.
Seks personer, på litt over en måned,
forsvant.
Denne veien!
Betjentene mine og jeg
kunne like godt ha blitt i senga, så unyttige som vi var.
Sheriff, ikke noe fra vest, om vi tar noen frivillige…
Her borte! De fant noe!
Til slutt
fant vi et lik.
Åpne den! Hva venter dere på?
Det var ikke et dyrs verk.
Men en knivs verk.
Alle kantene var skåret rene.
Men skåret kjøtt blør selv etter at det er tappet.
Det var ikke én jævla dråpe blod.
Det var blekt som fiskekjøtt.
Som hamstring?
Ja.
Som om du legger en steik i fryseren for å ha som pålegg.
Ett til.
Denne armen her borte.
Sånn.
Ok, pakk ham inn.
Fest ham i treet igjen.
-Ja, sir. -Er dere jegere?
-Ja, sir. -Ja, sir.
Anse dere som posse comitatus.
Det som etterlot det der vil hente det.
-Jeg trenger en av dere… -Jim Dodge, sir.
-Dodge? -Ja.
Følg med den åskammen. Ok?
-Ja, og… -Owens.
-Owens.
Du må dekke området der sør, ok?
Jeg tror det beste stedet er der borte. Det er bedre utsikt over stien der.
Ja, ok. Jeg har tydeligvis de rette for jobben.
Dere tar første vakt.
Lawrence, Davis, gi dem jakkene deres.
Det blir kaldt i kveld. Gi dem et par radioer også.
Jeg dro for å fremkalle filmen
og ga bildene til Sophie for å sendes med teleks til alle fylkene i delstaten.
Ok, vi drar til byen.
Om noe skjer, samme hva, ikke gjør noe, bare observer. Ok?
Vi er tilbake om fem timer.
Vi kastet ikke bort noe tid før vi dro tilbake.
Owens.
Dodge?
Dodge.
Dodge, hører du meg?
Kom inn, Dodge.
Fordømt dritt.
Ingen tegn til dem?
Jeg ville bite negler og knekke nakker.
Neste morgen fikk jeg en telefon fra sheriffen i Rakehell,
han sa at liket lignet på en mann som het Abel Dougherty,
en fabrikkarbeider i Conwood.
Han var også savnet.
Han ble sist sett på en bar kalt Trucker's Tavern
under det siste snøfallet vi hadde.
-Maggie's Farm, jenta mi. Med is. -Greit.
-Og en Hamm's som følge. -Ja visst. Trucker's.
Hei, Travis! Telefon!
Sykes?
-Unnskyld meg? -Eddie Sykes.
Hva faen gjør du her?
Du forveksler meg med en annen. Jeg heter Joe Allen.
Ikke faen. Du er Eddie Sykes.
Vi har jobbet sammen på Conwood lenge. Hvor faen har du vært?
Du har drukket for mye eller for lite.
Vi skulle fiske regnbueørret for to md. siden, men du kom ikke.
Regnbueørret? Jeg hadde kommet.
Men du kom ikke.
Hvem er det du tror jeg er igjen?
Jeg trodde vi var venner.
Ja, selvsagt er vi det.
-Hvor ble du av, Eddie? Du bare… -Som jeg sa, jeg er Joe Allen.
Du er forvirret.
Hvorfor gjør du dette?
Jeg skal si det,
men ikke her.
Et stille sted. Vi vil ikke at disse bondetampene skal høre det.
Det er hemmelig.
Og vi er venner, ikke sant?
Gode
venner.
Du sa jo det, ikke sant?
Kanskje vi kan være bestevenner.
-Jeg… -Dytt ølen din i gulvet.
Vær ustø.
Kall meg vennen din.
Be meg kjøre deg hjem.
Hjem?
Gjør det nå.
Faen, mann.
Se hva du gjorde. Kanskje du trenger skyss.
-Nei. -La oss ta nøklene dine, din store dust.
Kom igjen.
Jeg kjører deg hjem.
Sykes var en omreisende arbeider.
Meldt savnet for ni måneder siden.
Sa til en kompis at han skulle gå tur i skogen.
Han ville se på en meteorsverm.
Kom aldri tilbake på jobb.
En uke senere dukket han opp i Bailey
under navnet Joe Allen.
Jeg hører at du har en Joe Allen boende her?
Ja, han er på jobb nå, men dere kan komme inn og…
Mr. Allen!
Sheriffens kontor!
Vi kommer inn!
-Har ikke moren din lært deg å dele? -Beklager. Det er ikke nok til deg.
Jeg lar bare beina bli igjen.
Jøye meg!
Vet du hva? Det var godt.
Men jeg er fortsatt sulten.
Ja vel? Jeg også.
BRITISK PASS
KOMPETENT FABRIKKARBEIDER
Kom til Honeycombs skjulested
En kjempe!
Jeg er en stor kjempe og vil ha stor frokostblanding!
-Honeycomb er store -Ja, ja, ja
-De er ikke små -Nei, nei, nei
Honeycomb er en stor tugge…
Hva er dette?
Har ingen anelse.
Eller, han sa…
Jeg så ham ta den inn, han sa han fant den i skogen.
I skogen?
Det stemmer.
Han fant den under den meteorsvermen.
Jeg hater den.
Den lukter og har hår.
Jeg ba ham kaste den, men han så rart på meg.
Skal de ikke bytte skift på Braddock snart?
Rundt ti minutter.
Lawrence, dette er Craven. Møt meg på Braddock Forks-gruven straks.
Samle alle betjentene du kan. Sophie, ring i forveien.
Mistenkte er en gruvearbeider ved navn Joe Allen eller Edward Sykes.
Når dere ankommer, sperr av området og hold ham helt fast.
Har du en Joe Allen på vakt her i dag?
Joe Allen, ja.
La oss gå inn og se hva vi har til deg, sheriff.
BAILEY I PENNSYLVANIA
Sheriff?
Han er der, sheriff.
Joe Allen!
-Hei. Stå stille! -Vent litt.
Hei!
Ta ham!
Hei!
Hvilken vei?
Hva faen gjør du?
Joe? Hva faen gjør du der oppe?
Pokker! Forsegl utgangene!
Hei! Stopp den jævla heisen!
Få den opp…
De skal ned til 260. Jeg kan stoppe dem, men ikke før på 92!
Det driter jeg i! Få den opp igjen!
Ingen utvei. Hvordan skal han komme ut utenom sjakten?
Unna vei!
-Tror du Allen startet eksplosjonen? -Det må han ha gjort. Kanskje med vilje.
Kanskje ikke.
Det kan ha noe å gjøre med den jævla ballen hans.
Vi fant ikke spor av den.
Det jeg ikke skjønner er hvordan han visste at den var i bilen?
Han kunne nådd tregrensen.
I stedet hentet han det jævla troféet sitt.
Når han visste han var omringet.
Gir ikke mening.
Hør her, Carl.
Jeg kan vel ikke be deg om…
Hvor langt er det til elven?
Omtrent 100 meter.
Fint å rafte på denne tiden av året.
Jeg tar deg med om du vil så fort vi er ferdige med dette rotet.
Det vil jeg gjerne.
Carl,
hva skjer?
Jeg har magekreft.
Seks måneder igjen, sier de.
Herregud.
Det går bra.
Sånn går det.
Ingen vits i å klage.
Så du har slått deg til ro med det?
Hva er alternativet? Kan ikke gjøre noe med det.
Vi er alle på samme transportbånd, Nate.
Noen av oss faller av tidligere enn resten, men…
…alle skal til samme sted.
Davis, dette er dr. Winters.
Dr. Winters, sheriff. Alt er tipp topp inne.
-Hvor kaldt fikk vi det? -To grader. Går ikke lavere. En lekkasje.
Det burde være kaldt nok.
Tok med et bord og sykesenger.
Takk, visesheriff Davis. Det er bra.
Du kan dra tilbake. Kom ved soloppgang.
Beklager at vi ikke har et ordentlig anlegg.
Jeg tok med et aggregat fra gruven. Og arbeidslys.
Jeg vet det ikke er ideelt,
men…
Det fungerer.
Vi har ordnet så godt vi kan.
Telefonen er ikke koblet til, men det er en mynttelefon på bensinstasjonen.
Jeg kunne ikke bedt om noe mer, min venn.
Er du klar til å se dem?
Ja.
Jeg ba mennene mine hjelpe deg i gang
med klærne.
De kom dessverre bare til støvlene.
Jeg må takke dem.
Alle unntatt denne fyren.
Ingen ville røre ham.
Jævla dyr.
Jeg har vanvittige tanker med denne greia.
La det ligge, Nate.
Du må sove.
Ja. Kanskje du har rett.
Jeg ville ikke forlate deg med dette.
-Sikker på at du takler dette? -Ta av skiltet og legg deg ned.
Jeg har flaks om jeg klarer mer enn noen få i kveld.
Jeg setter deg i sving i morgen tidlig.
Ok.
God natt.
Dette er dr. Carl Winters,
rapporterende patolog for Montague fylkes rettsmedisiner.
Jeg tar opp innledende kommentarer
om de ti avdøde etter hendelsen i Braddock Fork-gruven.
Dette opptaket er til deg, Nate.
Min skrevne rapport vil være den offisielle rapporten.
De fleste avdøde ble avdekket rundt 30 meter fra den mistenkte Allen.
Avdøde Jackson og Brady ble funnet nær Allen.
En mann ved navn Miller ble funnet alene mellom de to gruppene.
Hvis noen av likene inneholder deler av bomben,
er det dette. Jeg starter med Miller.
Jeg beklager ydmykelsen, min venn.
Om det er en trøst, er jeg her for deg.
Meg igjen, Nate.
Til tross for autolyse og forråtnelse,
ser jeg tegn som ikke er forenlige med asfyksial død.
Jeg skal også undersøke ham internt for å etablere et utgangspunkt.
Hvis jeg ser noe unormalt utvendig på de andre,
så tar vi det når det kommer.
Det er blodfarget slim
som uten tvil har oppstått i han siste pine.
Skitt under neglene, de er kløyvd,
antagelig fra å klore i jorden.
Jeg beklager, Mr. Miller.
Lungene har ekkymoser mellom kroppsvegg og brysthinne
forenlig med ekstrem skade av stump vold, antakelig fra eksplosjonen.
Høyre hjertehalvdel er forstørret og fylt av mørkt blod
sammen med høyre koronararterie.
Dette er bra, Nate. Jeg ser tegn på åndenød
og hjernerystelse, men ingenting tyder på en bombe,
det kan godt bety død ved kvelning grunnet trykk mot lungene.
Ingenting for Waddleton å sikle etter.
Løp.
Kom deg ut.
Nå.
Løpe fra hva da?
Ny utvendig undersøkelse, Nate. En Walter Lou Jackson.
Ut fra bildene dine, ble Jackson gravd ut ved siden av Allen.
Nate, jeg tenker på…
Hva om eksplosjonen ikke var et mislykket rømningsforsøk?
Hva om den kulen ikke var en bombe?
Hva om å ødelegge kulen var Allens mål?
Ikke å rømme?
Jeg fant et lite sår nederst på Jacksons brystbein.
Det er dypt.
Ser ut til å svinge gjennom mellomgulvet
og mot hjertet.
Tilgi meg, venn. Min nysgjerrighet gjør at jeg må åpne deg.
Såret går til hjertet.
Lungene og hjertet er krympet og unormalt bleke.
Helt tømt for blod.
KJØLEROM VENNLIGST HOLD DENNE DØREN LUKKET
Det er ikke blod i Brady heller.
Jackson, Brady…
…Allen.
Jeg tenker sprø tanker, Nate.
Jeg tenker på…
Jeg lurer på om alt det blodet er i Allens mage.
Jeg skal undersøke ham.
Hjelp meg.
Fanget i dette
kjøttet.
Skrubbsulten.
Hva er du?
Jeg er en reisende.
-Ikke fra Jorden. -Jeg…
Min ekte form er liten.
Form…
Avskyelig for deg.
Jeg fryktet døden.
Jordraset.
Døden var din flukt.
Kanskje du ikke må ha oksygen.
En mindre komponent i forbrenningen vår.
Var kulen…
Skipet mitt?
Å ødelegge det er vår første plikt når vi blir oppdaget.
Jeg kunne ikke innta en ny. Det tar lang tid å forlate denne,
så i sjakten var min eneste sjanse.
Hvorfor må skipet ødelegges?
Vi må ikke bli forstått.
Hvorfor ikke?
Legg ned kniven.
Gjør det nå. For vi er venner, doktor.
Må ikke husdyr forstå hva som fortærer det?
Ikke bekymre deg. Du vil forstå hva som fortærer deg.
Det er avgjørende.
Jeg kan lukte kreften din, doktor.
Den er deilig.
Kom, jeg skal gjøre deg fri fra den. Jeg vil elske deg.
Den kroppen blir din kiste. Jeg skal se deg begravd i den.
Det er råttent blod.
Lite næring.
Å animere dette og kommunisere med deg er dyrt.
Når du og jeg er ett, er jeg nær sultedøden igjen.
Men du er en utmerket vert, dr. Winters.
Gjennom deg kan jeg spise selv når drap er for farlig.
Måltider blir levert til deg mens de enda er varme.
Hva faen gjør du?
Vel, vi må ikke vekke mistanke. Snittet må være rettsmedisinsk korrekt.
Må passe på brystmusklene, ellers kan jeg ikke bruke de armene.
Hvorfor er armen min fri?
Endelig nervespleising krever en motorsensorisk standard
så min hjerne passer til din.
Resten av deg er lammet, men når dette er over, løsner jeg deg,
og vi vil være frie sammen.
Skal du overføre deg selv
fra Allen og inn i meg?
Riktig.
Hvordan?
Vanligvis via fordøyelseskanalen.
I uendelig tid
har vi blitt strømlinjeformet for å innta andre vesener.
Som larve kom jeg inn i munnen til Eddie Sykes mens han sov.
Men jeg har vokst siden da.
Å, som jeg har vokst.
Vi må lage et snitt.
Du skal bruke dukken der til å plukke deg ut.
Men når han har fjernet deg,
blir han ikke slapp og mister deg?
Jeg kjenner fysiologien din bedre enn du selv, doktor.
Jeg vet hva jeg kan og ikke kan kutte.
De mest suverene tilpasningene kjøpes på bekostning av det uvesentlige.
Våre verter har allerede strukturer for syn, lyd, lukt og bevegelse.
Det er overflødig for oss å bære på slike evner.
Så vi reiser lett.
Ingen sjarmerende finner eller stilker eller fjær
som ender i kroker eller
sugekopper eller små fingre.
Vi har ikke bruk for det, vi har hevet oss over det.
Har jeg moret deg, doktor?
Du har virkelig bedratt deg selv.
Du drar ut tiden. Det er allerede for sent.
Du skjønner det virkelig ikke.
-Hva da? -Du er sjalu.
Absurd.
Du har ingen egne sanser.
Du må stjele dem fra andre.
Vi har bebodd menn i årtusener.
Vi har fått store nasjoner til å falle.
-Vi har formet… -Du har stjålet alt du har hatt.
Du er bare en tyv og en morder. En parasitt. Du er patetisk.
Du er bare kreft som er stor i kjeften.
Din venn, sheriffen, kommer snart.
Ved soloppgang, tror jeg.
Han blir et godt første måltid for oss.
Kjøttet hans gir næring til kroppen vår, og din pine når vi eter ham
vil gi næring til sjelen min.
For ikke å snakke om hans.
Hvor skal vi begynne?
Det er et merkelig problem.
Med forsiktig flåing av overkroppen og underkroppen,
der man bevarer hovedpulsårene intakt, kan en mann leve i flere timer.
Du kan høste kjøtt helt til hofteområdet før han dør.
Han tilbyr smerten sin
sammen med proteinet sitt.
Til slutt kan vi høste arteriene når vi har lyst.
Men kjøttet i ekstremitetene er jo seigt.
Bortsett fra rumpa,
er organene de mest velsmakende,
men de fører til en mye raskere død.
Tenk på det. Si hva du foretrekker.
Uansett, mens jeg bruker dine hender til å hente ut hans rykende innvoller
og din munn til å stappe dem i deg,
vil de gjentatte orgasmene vi vil ha med dine lender være helt fantastiske.
Du kalte dere våre husdyr,
men dere er så mye mer.
Jeg kunne fått to uker ut av Brady og Jackson om det var alt.
Men jeg investerte halvparten av energien blodet ga meg
i å holde hjernene deres i live.
Slik kunne jeg hviske direkte inn i de åttende hjernenervene deres.
Bare for å forsikre meg om at de forsto alt jeg gjorde mot dem.
Og Eddie Sykes?
Ja. Han er her med oss nå,
stum og maktesløs
mens jeg tar ut innvollene hans.
Du glemmer noe.
Jeg glemmer ingenting.
Arrogansen din gjør deg dum.
Hva har jeg glemt, snille lege?
Glem det.
Jeg kjenner alle tanker i hodet ditt om en liten stund,
alle minnene dine, sansene dine
og frykten din.
Lidelsen din…
…blir bare min.
Bare min.
Sykes visste at du ville bli blind og døv når du var ute av ham,
din sadistiske jævel.
Det må finnes en måte.
Ikke å overleve på, men…
Hva har du gjort?
Vi kommuniserer gjennom min åttende hjernenerve nå, ikke sant?
Hvor er jeg?
Du er i ditt nye hjem, men du vil ikke bo der lenge.
Det har dessverre foregått hærverk.
Lysene virker ikke.
Og du vil synes nabolaget er stille.
Jeg kan enda bevege på deg.
Vi venter på din venns ankomst.
Og når han nærmer seg, skal jeg…
Jeg bør nevne at rørene har en dødelig lekkasje.
Du har bare noen minutter til før jeg blør i hjel.
Jeg skal leve.
Vil du ikke vite hva du glemte?
Hele tiden mens du tvang stakkars Sykes til å skjære seg opp,
ble du tatt opp på bånd.
Nei.
Båndopptakeren min sto på.
Nei.
Det gikk tomt for bånd for en stund siden, men jeg tror nok at det som er igjen
blir interessant å lytte til når vennen min kommer.
Slipp meg ut!
Carl.
SPILL AV OPPTAK BRENN MEG
Dette er dr. Carl Winters,
rapporterende patolog for Montague fylkes rettsmedisiner.
Dette opptaket er til deg, Nate.
Min skrevne rapport vil være den offisielle rapporten.
Tekst: Susanne Høyersten