Er du klar til en historie om superhelte?
Ja, flere superhelte på tv. Lige, hvad verden har brug for.
Er du ikke bare ved at dø af kedsomhed?
Hvad nu, hvis jeg sagde, at det her var en historie om supernuller?
Tabere og ynkelige undskyldninger af metamenneskelige hønseæg.
Hvad siger du så? Er du klar til at føle dig overlegen i en times tid?
Så følg med.
Historien begynder, som de så ofte gør, med et besøg hos en nazist.
Jeg mener skomager.
Mr. Morden.
- Sturmbannführer Von Fuchs? - Martinez.
- Hvad for noget? - Señor Martinez.
- Hvem? - Den lokale skomager.
Von Fuchs var kendt for sine teoretiske eksperimenter -
- hvor han solgte visse opgraderinger for en god pris.
En pris, som mr. Morden gerne betalte.
Nå ja, det glemte jeg. Mr. Morden er mig. Eller det var det.
En tredjerangsskurk, en navnløs håndlanger, et rigtigt nul.
Jeg gav det vanvittige geni enorme summer.
Hvis jeg havde kendt til hans planer, så havde jeg betalt det dobbelte.
Kan De høre mig, mr. Morden?
Ja.
- Er De klar, mr. Morden? - Klar.
Så gentag efter mig.
- Sindet ... er ... - Sindet ... er ...
- ... sidste... grænse. - ... sidste ... grænse.
- Sindet er sidste grænse. - En gang til.
Sindet er sidste grænse!
Sindet er sidste grænse.
Fedest!
Og nu rykker vi frem til 1980'erne.
Et sted inde i gipsmareridtet er der en hvid røv, der rykker for vildt.
En helterøv.
Nej, ikke den røv.
Nej.
Niksen.
Giselle?
Giselle!
Der var den jo. Den lugter helt sikkert af helt.
- Hvem er en tyr? - Det er du!
Giselle!
- Hvem er en tyr? - Åh gud!
Giselle.
Clara græder.
Gør hun? Hun har det da fint.
Alt er fint. Du skal ikke være bange for hende.
Lavpunktet i et ægteskab. Utilsløret foragt.
Hvad så, Bump?
Hvad er der?
- Hvordan fik du Kate med på hende? - Du er en gammel gris.
Det hedder tillid. Det burde du vide, når du nu er på kone nummer tre.
- Kør galt og dø. - Jeg elsker også dig.
- Ind i midten. - Pladsen er trang.
Beklag dig efter løbet.
Så du det?
- Jamen halløj. - Hvad?
- Ikke noget. - Kører vi ræs?
- Ja, sgu. - Hvad helvede!
- Knepper du min kone? - Nej, Cliff!
Åh jo, han gør. Og gæt, hvad jeg ikke behøver sige til gode gamle Bump.
- Lad være! - "Er den inde?"
Nej!
Jeg ved ikke, hvad der skete. Jeg skal nok blive bedre.
Så er der mad!
Tror du, hun ved, hvem vi er?
Lille Clara. Din far bliver en kendt racerkører en dag.
Nej, tror du, hun ved, hvor højt jeg elsker dig?
Cliff. Cliff, vågn op.
Fordømt.
Der indgår tre principper i svejsning. Antallet af ampere i ...
Cliff. Cliff Steele.
Mit navn er dr. Niles Caulder.
Vil du være venlig at nikke, hvis du forstår mig?
Jeg tror ikke, du nogen sinde har elsket mig, Tom.
Du ved jo, hvad min far mente om charmører som dig.
Alt, hvad der kommer før "men", er sludder og vrøvl.
Prøv at huske på, hvordan det føltes ...
... at bevæge dit hoved.
Se det for dit indre blik.
Godt. Nu skal du bevæge hovedet.
Udmærket. Rigtig fint.
Du har været ude for en frygtelig ulykke, Cliff.
Det meste af din krop var umulig at reparere.
Men vi nærmer os.
Jeg lover, at vi er tæt på.
Hvil dig nu.
F ... F ... Fugl.
Fugl.
Fl ... Fl ... Fløj.
- Fandens. - Fløj.
Fandens. 1995?
Ja.
Fandens. 1995?
- Op. - Min kone. Hvor er min kone?
Cliff, det her er nok svært at fordøje.
Verden tror, at du døde i 1988.
- Jeg er ikke død. - Og du bliver stærkere og stærkere.
- Dit møgsvin. Hvad har du gjort? - Skal vi ikke holde en pause?
Chefen er et godt menneske. Stort hjerte, men måske lidt vag i det.
Men han mener det godt.
Jeg siger altid sandheden.
Chefen sagde, at verden tror, du er død.
Sagde han, at det skyldes, at han kun har kunnet redde din hjerne?
Nej.
Vi skal lige vende dine forventninger.
- Det, som du allerhelst vil have. - Jeg vil hjem.
Og så tager vi de forventninger -
- skubber dem fra os og skyller dem ud i havet.
Hvad? Hvad er det?
Åh gud! Nej!
Jeg ... Nej. Vent, hvad er det der?
- Jeg sagde jo, han ikke var klar. - Alle fortjener at høre sandheden.
Du ligner ikke den, du var engang. Der er ingen vej udenom.
Men vi har fundet noget tøj til dig.
Forhåbentlig vil du indse, at du stadig er dig.
Klart. Hvad er det her for et sted?
Mit hjem.
Et sted, hvor du og andre som dig kan komme til hægterne.
- Hvor er min kone? - Hvad kan du huske?
- Rend mig, Cliff! - Hvad helvede skal jeg ...
Mor!
Sig, at hun er kommet videre. Der er gået syv år. Hun tror, jeg er død.
Hun er kommet videre. Det ville jeg have gjort.
Hvis du er så skide utilfreds, hvorfor skrider du så ikke?
Hvem tjener pengene her?
Alle mine minder er i tusind stykker.
Du oplever det, der kaldes for dissociativ amnesi.
Det skal nok komme tilbage. Både det gode og det dårlige.
Vi skal nok få dig på benene igen. Du vil få det bedre.
Cliff Steele, det er Larry Trainor.
Han kan hjælpe dig med din genoptræning.
Og så gav Larry Cliff den store rundvisning.
Han kørte ham rundt, som var han en fustage, i det -
- vi kommer til at kende som Doom Manor.
Jeg tænkte, at du havde brug for frisk luft.
- Jeg kan ikke mærke luften. - Det er nederen at være dig.
Hvordan er det at blive begravet i en pyramide med sin kat?
Ja, humor hjælper. Fortsæt bare med det.
Hvad er din historie så?
Jeg var pilot.
Pilot? Gider du lige.
Larry Trainor var en amerikansk gud.
Testpilot for flyvevåbenet, udtaget til Mercury rumprogrammet.
Atomalderens sexmaskine.
Hvordan har min X-15 det?
Lad os se. Vi har 26.000 kilos tryk.
Mach 6. Det er som at have en raket mellem benene.
Hun er et monster.
Hvis I har mulighed for det, så kig opad.
Så kan I se NASA's X-15 fare op mod himlen.
- Fem sekunder, 0-0-8. - Modtaget.
To, en, start.
Lyset er godt heroppe. Tjek din kurs.
En pilot som Larry overlader intet til tilfældighederne.
Han var forberedt på alt.
- Dekompression. - Meget følsom.
Barske vejrforhold, mekaniske defekter.
Det eneste, Trainor ikke havde taget højde for ...
- Du godeste. - ... var en blind passager.
- Der er noget heroppe. - Du falder ud.
- Gentag venligst. - Vent.
Kan du høre mig, Larry? Ret op.
Sæt farten op, Larry. Larry! Larry, kan du høre mig?
Svar mig, Larry.
Han svarer ikke.
Hvilken mand kunne på nogen måde have overlevet det styrt?
Eller var vores store helt blevet besat af noget helt andet?
Larry kravlede ud af vraget som en forandret mand -
- på en måde, som det ville tage ham årtier at forstå.
Det, du gør her, er meget vigtigt. Men i morgen er der atter en dag.
- Hvad sker der for drukmåsen? - Rita? Tidligere skuespillerinde.
Hun foretrækker aftenlyset herinde. Du ser dejlig ud i dag, Rita.
For helvede.
Det hjælper at se et sted for sig.
Hvad med de forpulede trin?
Hvorfor gå op ad dem?
Jeg kan ikke gå. Jeg kan ikke mærke noget.
Jeg kan hverken spise, lugte eller skide.
Jeg vil gerne kunne gøre én ting for min egen skyld -
- når jeg kysser dig og det andet misfoster farvel.
Hej, far.
Det er godt, at du ser din datter. Så vender hukommelsen tilbage.
Måske kan hun inspirere dig.
- Har folk forladt stedet her? - Nogle. De kommer og går.
Folk som Larry og Rita vil helst blive.
Rita har sit strikketøj. Larry har sin have.
Men helt ærligt, så finder dem, der vil væk herfra -
- det ofte svært at blive accepteret af verden udenfor.
Der er ingen mekanisk forklaring på, hvorfor du ikke kan gå.
Fortsæt, Cliff. Du er der næsten.
Skal du ikke øve dig i ikke at gå?
- Og? - Jeg begynder at kunne huske.
- Har du gjort det der? - Ja.
- Rundt og rundt. Er det det eneste? - Ja.
Har du været skuespillerinde?
Spillefilm.
Yndige Rita. Filmdronningen fra 1950'erne.
Nogle kaldte hende pølsemandens Deborah Kerr -
- andre kaldte hende rigmandens Yvette Vickers.
Anmeldere. Hvad ved de? De vil hade den her serie.
Og action!
"Kære mor. I dag har vi været på jagt i bushen.
Tom nedlagde en kudu, hvis horn vil se pragtfulde ud."
Undskyld.
"Hvis horn vil se ..."
Rita. Kom nu. Han er Afrikas bedste kameraassistent.
Han er en øjebæ, Charles.
Kan vi ikke bare dække armen til?
- Skil dig af med ham. - Filmholdet elsker ham.
Så sæt hans navn på plakaten.
Rita, du træder ud på landgangsbroen her.
Krokodillen kommer op her, og du skriger.
Så blæser Joe knoppen af den. Kan du magte det?
Selvfølgelig.
Det er fint. Det er helt fint.
Dejligt. Lad os komme i gang.
Er du klar, Rita? Og kør.
Gå op på landgangsbroen. Sådan der.
Det er en dejlig dag, og du ...
Hvorfor står I bare der? Hjælp hende!
Jeg har det fint. Håndklæde.
Hvad? Hvad er der galt? Har I aldrig taget en svømmetur?
Hvad glor I på?
Og så løb hun. Monstrøse Rita.
Til sidst fandt hun det eneste sted, hvor ingen ville dømme hende.
Ved siden af en hjerne.
I færd med den første af tre hele grillkyllinger.
Et enkelt trin. Så jeg ikke begår selvmord.
Far.
Jeg holdt min datter i hånden, da hun lærte at gå.
Og hun ville altid gå op ad trappen. Hun ville bare opad.
Selv da hun havde lært at gå op selv -
- blev hun bare stående og ventede på hjælp.
Og jeg blev så vred.
"Så gå dog op ad den trappe."
Så gå dog op ad den trappe.
Et til, far.
- Sådan, min skat. - Du gjorde det, far!
Ja!
Min familie tror, at jeg døde for syv år siden.
Min datter er vokset op uden sin far, og min kone er rykket videre.
De fortjener at få det at vide. Så må de selv vælge.
Tak for alt, hvad du har gjort. Men det her er ikke mig.
Jeg er meget glad for, at du kan gå igen ...
... og at du er dit gamle jeg.
Jeg ville bare give dig et blødt sted at lande.
En ny chance.
Det sætter jeg pris på.
Jeg tror, du er klar til at høre det.
Det er den besked, jeg brugte til din stemme.
Så vil du forstå, hvordan din hjerne har ændret på dine minder.
Jeg ved ikke, hvad der er sket med os. Jeg skal nok blive bedre.
Sådan skal det gøres!
Jeg ved ikke, hvad der er sket med os.
Jeg skal nok blive bedre.
Jeg ved godt, det er sent.
- Hallo? - Hej.
Hej.
Du er nok ligeglad med, hvor ked af det jeg er.
Bare tal videre.
- Hvem vil have pandekager? - Cliff!
- Du er okay. - Lig stille.
Kate, nej. Kate...
Åh, gud, nej!
Clara, hvad er der sket med Clara?
Du var eneste overlevende.
Nej! Nej!
Nej, nej!
Nej, nej, nej!
Jeg kan ikke mærke smerte.
Uanset hvor hårdt jeg slår, kan jeg intet mærke.
Det er sgu røvet gjort, doc.
Og årene gik.
Og hold op, hvor er det deprimerende.
Den bygning ved politistationen er ny.
- Hvad står der? - Bibliotek.
- Din håndskrift er gyselig. - Robotfingre.
Jeg er hjemme, far!
- Skønt. Hun er tilbage. - Rita.
Hun opfører sig, som om hun ejer stedet.
- Hvem? - Ja, hvem?
Det her er Jane. Nogle kalder hende Tosse-Jane.
64 personligheder med hver sin evne.
Det her er Silvia. Uhyggelig stemme, humørsyg.
Jeg er ikke træt.
- Jeg vil tale med Jane. - Og der kommer Hammerhead.
- Hun er en skiderik. - Jane er her ikke, din lille tøs!
- Hun er vred. - Hvem af dem?
- Hvad helvede er det? - Hammerhead, det er Cliff.
- Er han et legetøj? - Hammerhead!
- Er du et legetøj? - Jeg hørte dig godt.
Er du en rablende psykopat?
- Godt at se dig. - Gå hen og dø, Rita.
Er det her din hybel?
Mandehulen, hvor der sker magiske ting?
Kom så. Vis mig, hvad du kan.
- Hvad har du af mandeting herinde? - Biler.
Ja.
Små legetøjsbiler til en lille legetøjsmand.
Der sker sikkert vilde ting derinde.
I de tidlige morgentimer, hvor ingen holder øje.
Beder folk dig nogen sinde om at holde din forpulede kæft?
Eller hvad? Hvad gør den lille robot så?
- Jane. - Cliff.
Robotmanden. Hammerhead har sagt, at I har mødtes.
Sagde hun også, at hun greb mig i klokkeværket?
Hammerhead sladrer aldrig.
- Hvor længe har du pint Chefen? - I lang tid. Siden 70'erne.
Du ved, hvordan det er at møde ham. Mit livs bedste dag.
Det var ikke kun Hammerheads skyld.
Det er min datters fødselsdag i næste uge.
Det er omkring det 30. år i træk, at jeg ikke har været der.
Jeg er lidt ude af den.
Og således blev det.
Efter en kort klokkeværksrelateret misforståelse mødte Robotman Jane.
Og alt var godt, i hvert fald indtil videre.
- Det bliver snart mørkt. Jane? - Nej.
- Jeg er Bødlens datter. - Okay.
- Kan du huske, hvordan det var? - Hvad?
At være normal. At være som dem.
Jeg prøver at huske det.
Jeg håber, at jeg kan blive det.
Jeg ved ikke, hvad man skal håbe på.
Mit maleri er ødelagt.
Alt er gået galt.
Lad os få dig ud af regnen.
- Kom tilbage. - Hvorfor?
Du taler kun om krigen.
Og således fortsatte livets gang i Dumb Manor.
Så Chefen begyndte så småt at genoptage sine rejser.
Jeg kommer snart tilbage.
Men der er mystiske ting derude, som der skal holdes øje med.
- Er vi enige? - Husk kondomerne.
Opfør jer ordentligt. Jeg kommer hjem om et par dage.
- Hej hej, far. - ... jeg har brug for dig.
Selv om de var forskellige, tænkte de alle hver især -
- at det var lang tid siden, de havde været alene sammen uden far.
De kunne gøre lige det, de ville.
Hvad som helst.
Suk.
- Vent. - Dyt, dyt!
Nå?
Er det min bus?
- Hvad er det, du laver? - Du mener vi.
- Vi skal ind til byen. - Chef har bedt os om at lade være.
- Det er en vanvittig plan, Jane. - Tosse-Jane, tak.
- Jeg er frisk. - Hvor chokerende.
Larry?
Tænker I ikke på, at Chefen siger, vi ikke er klar?
Nej.
- Rita? - Vær nu ikke dum.
Kom nu. Der er en helt ny verden derude.
Den har ikke set dig i 60 år.
Du taler til mit ego. Det virker ikke.
Okay. Hyg dig med strikketøjet.
- Larry. - Lad være.
Larry.
Ikke et ord.
- Du ser godt ud. - Ja, selvfølgelig.
Vent ikke på mig.
Hvem af jer har penge?
Et øjeblik, søde.
- Er du okay? - Alt er fint.
Vi er der næsten.
LEGETØJ OG SPIL
Jeg er ikke med.
Du sagde, det var din datters fødselsdag.
Der er nu ikke noget som en maltdrik, vel?
Det er mærkeligt. Du taler også ligesom hende.
- Hvem? - Rita Farr.
Skuespillerinde fra 50'erne.
Min far tvang mig til at se alle hendes film.
Tvang dig?
Hun var den eneste, hvor jeg tænkte -
- at hende kunne man hænge ud med. Hun var en cool og sexet dulle.
- "Tre pistoler til Santa Fe"? - El Paso.
- "Tre pistoler til El Paso". - Så du kender hende.
Jeg var mest vild med hende, fordi det gav mig tid med min far.
Vi havde det svært, men Rita Farr fik os igennem det.
Sid ned. Fortæl mig det.
- Om min far? - Nej.
Én dag om året havde jeg én opgave. At købe gaven. Min yndlingsdag.
Ulykken skete lige før hendes fødselsdag, og jeg var så vred.
Vred på mig selv, min kone ...
Jeg var opslugt af mine egne ting og glemte det.
Glemte du din datters gave?
Jeg havde travlt. Jeg kneppede barnepigen.
- Fjols. - Ja.
Og nu stresser jeg helt ud.
- Den joint ser fantastisk ud. - Det er min, så fuck af.
Kan du mærke noget?
Undskyld?
Må jeg bestille en drink?
Hvad skulle det være?
En øl.
Og så var der den afrikanske film.
- "Det forbudte Congo". - Sikke noget lort.
- Jeg hørte, at hun blev syg. - De skiftede hende ud!
- Hun var alkoholiker. - Nej.
- Og så var der det med pornoen. - Hvad?
- Rita Farr? - Tro mig.
Min far fyldte tasker op med det.
- Sagde han, at Rita lavede porno? - Hård porno.
Tror du ikke, at Chefen ville blive vred over, at vi stod herude?
- Jeg er pisseligeglad. - Den køber jeg ikke.
- Hvad? - Hans mening betyder meget.
- Du kender mig ikke. - Du har brug for ham.
Jeg har også brug for ham. Til at få mit liv tilbage.
- Hvorfor ringer du ikke til hende? - Hvem?
- Din datter. - Min datter er død.
- Hvem siger det? - Hun er død.
Kan du bekræfte det? Har du flere kilder?
Det står overalt på internettet!
Din rådne kørsel. Konen, Kate, halshugget.
- Datter, Clara, eneste overlevende. - Ti stille.
Der er tre Clara Steeles i USA.
Min datter er død.
- Lad os undersøge det. - Nej!
Dit røvhul!
Larry vidste, at de gloede på ham, og det irriterede ham -
- men ikke af den grund, I tror.
Sandheden er, at Larry Trainor havde følt sig som et uhyre i lang tid.
- Lyset er godt heroppe, Larry. - Vent. Der er noget heroppe.
Larry, Larry, kan du høre mig? Svar, Larry.
Han er i live. Få fat i en sygepasser!
Nu var han endelig blevet det, han havde været så længe indeni.
Nej.
- Ingen dessert? - Bare regningen.
- Er der noget galt, frøken? - Nej, hr. betjent.
- Problemet er dig, dit strissersvin. - Åh, nej.
Nej. Ikke nu.
Min ven her er muligvis deprimeret og nok også lidt skæv.
Hun fortryder det hele. Sig undskyld.
Hvem af jer to vil have bundet knude på røvhullet?
- Hvad er det der? - Rita.
- Åh gud. Rita. - Nej.
Nej, nej, nej.
Rita! Rita!
Kan du høre mig? Rita!
Rita! Din møgkælling! Tag dig nu sammen.
Nej, nej, nej!
Hvad fanden er det?
Hvad gør vi?
Nej, vi gør ikke det der.
- Hvad gør vi? Hvad gør vi? - Ryk tilbage!
Jeg vil hjem.
Det kan vi godt.
Det femte årlige hundeoptog, der samler ind til ...
Se dem stirre ind i tossekassen, triste efter dagens ødelæggelser -
- og ganske uvidende om den fare, deres lille tur har bragt med sig.
Det var åbenbart en form for kæmpeklump, der gik amok -
- indtil det, som nogen beskriver som en robotmand -
- skabte denne barriere af ... Ja, hovedgaden, Bill.
Far er hjemme.
Jeg advarede jer mod at gå ud. Jeg tryglede jer.
- I aner ikke, hvad I har gjort. - Så slemt var det ikke.
"Slemt" kan ikke beskrive det, der skete i Cloverton i dag.
Tak, Wendy.
Det er altid ubehageligt, når far bliver bange, ikke?
Og han burde være bange. Niles Caulder burde skide i bukserne.
For han ved, hvad der er på vej.
Hvis man sparker til en hvepserede, så bliver man stukket.
Niles Caulder havde fjender.
Fjender, han ikke længere kunne skjule sig for.
Om I så vil være ved det eller ej, så får jeres handlinger ...
Jeres handlinger får konsekvenser -
- og de konsekvenser er på vej til det her hus og den her by.
- Det er helt sikkert. - Tror du, vi er i fare, Chef?
At vi skal flygte? Er det det, du tror?
Så langt væk som muligt, så hurtigt som muligt.
- Hvad så med byen? - Den har ingen betydning.
- Så byen bliver røvrendt. - I har gjort rigeligt for den by.
- Sikke noget fis. - Stop.
Vi ved begge to, at den her tur kun handlede om, at du skulle more dig.
Er hun nu skurken? Lad os tale lidt om dig, Chef.
Du sagde, at min datter var død.
- Jeg prøvede at beskytte dig. - Ved at lyve?
Jeg prøver stadig at beskytte dig.
- Ville hun have accepteret dig? - Fik jeg en chance?
Hun har mistet begge sine forældre. Jeg ved ikke, hvad hun ville gøre.
Du tog muligheden fra mig. Hvad er jeg for hende?
Ingenting. Jeg er et uhyre.
Der er mange uhyrer i denne verden -
- og ikke et eneste af dem er dig.
Jeg har prøvet at beskytte jer. Jeg ved godt, hvad jeg beder jer om.
I skal forlade det sted, hvor I føler jer trygge -
- og gå ud i en verden, der ignorerer jer, udstøder jer og håner jer.
Men hvis I bliver her ... Hvis vi dør nu -
- så vil det her magiske eksperiment ...
Alt det, jeg nogen sinde har opnået, det vil bare ...
Det vil ...
Eller også lader vi ikke byen i stikken.
Vi beskytter dem mod de såkaldte fjender.
- Vi kæmper. - Det kunne vi godt.
- Men så er vi fordømte. - Og hvad er vi nu?
Jeg tager med Chefen.
Det er en aftale.
Fuck det. Helle for forsædet.
Byen kan rende mig noget så grusomt. Men Cliff skal ikke gøre det alene.
- Drop det nu, Jane. - Jeg stemmer for, at vi vender om.
- Nej. - Rita?
Jeg kan ikke love, at jeg ikke bliver klam. Men ja.
- Larry? - Larry siger ja.
- Det her er det forkerte valg. - Muligvis.
Sikkert nok.
Vi kommer tilbage.
Og der går de så. Vores fire elskelige tabere -
- slår sig sammen til superheltegruppen, som alle så komme.
Men frygt ej.
Der er en vej ud af det her rod. Følg mig.
Det er fint. Helt fint.
- Paraguay. - Ja, Niles.
Paraguay. Altid Paraguay.
- Morden. - Klart. Men nej.
Det har jeg ikke være siden: "Nej, hjælp mig!"
SINDET ER SIDSTE GRÆNSE
Jeg har beundret dine venner i et stykke tid.
- Du skal ikke gøre dem fortræd. - Fortræd? Nej da.
Det ville jo ikke være sjovt. Så ville det jo være, som det altid er.
Denne gang prøver vi noget andet.
Der var dog én ting, du havde ret i.
- De er dømt til undergang. - Hvad fanden?
Tekster: Maja Axholt www.sdimedia.com