Tidligere på Manifest.
Ned på bakken, nå!
Nei!
X-erne angriper passasjerene systematisk.
Hvor langt vil de gå?
- Olive svarte ikke. - Pappa knuste telefonen hennes.
Husker du ikke, Paul? Du banket kona di.
Du forstår ikke. Angsten er for stor.
Autumn hadde en datter på åtte.
Hun mistet foreldreretten da hun satt i fengsel.
Jeg gjør det jeg må.
Tilbake i Washington skal jeg få deg sparket.
Da bør du skynde deg. Du har ingen autoritet her lenger.
Du skal ut herfra.
Agent Cordells byller har spor av Dalys DNA i seg.
Kan du hjelpe ham?
Han er død.
Faren din sover som en stein.
Ingenting kan vekke ham.
Jeg kunne slått på et grytelokk uten at han våknet.
Er det en grunn til at du sier dette?
Bare en uskyldig kommentar til din fars sovestatus. Det er alt.
Det er så fredelig her. Jeg vil ikke dra.
To dager har gått, og senteret er bare et svakt minne.
Vi gjorde vel det rette?
Absolutt.
Har du tenkt å legge deg, eller?
Faren min er ovenpå.
- Utrolig. - Du tuller med meg, ikke sant?
Saanvi advarte meg. Men jeg måtte gjøre det.
- Jeg lot sinnet få overtaket. - Ben!
- Dette er min feil. - Ikke gjør dette mot deg selv.
Du burde hate meg, Vance. Vi får ikke kall lenger.
Uten dem har vi ikke en sjanse.
Familiene våre. Alle kommer til å dø på grunn av meg.
Du prøvde å stoppe Angelina. Du kunne ikke ha visst.
Hva skal vi gjøre nå?
- Tomt ovenpå. - Ingen så oss komme, tror jeg.
Eden. Du har sikkert savnet kosedyrene dine.
Vil du opp og hente favoritten din?
Hvor er han?
Bestefar? Ingen tegn til ham. De ransakte andre etasje også.
Og jeg fant denne.
De lette etter noe.
Eller noen.
- Vi må vekk herfra. - Ja, men hvor?
Jeg vet ikke, men alt er så kaotisk nå.
Hvorfor møtte ikke bestefar opp på møtestedet, eller ringte?
Det er ikke likt ham.
Kanskje han dro da de kom, og er her snart.
Jeg vet ikke, men jeg drar og spør pappa. Kanskje han vet noe.
Skal vi til pappa?
Jeg blir her og venter på bestefar. Bare skynd deg.
Vi skal til pappa,
men vi må leke snikeleken når vi går ut, greit?
Ok.
Det er alt vi har til frokost.
Takk.
De har ikke akkurat rullet ut den røde løperen. Kanskje de åt den.
De er så fryktsomme.
Jeg må hjelpe dem.
Jeg vet at dere er redde, men dere har ingenting å frykte fra oss.
Jeg skal hjelpe dere.
Vi vil ikke ha din hjelp. Vi vil at du skal dra.
Jeg...
Jeg har ikke noe sted å dra. Jeg er også passasjer, som dere.
Du er ikke som oss.
Nettopp.
Vi er ikke mordere.
Du drepte kona til Ben Stone.
Vi vet.
Ok, det...
Det var fordi jeg...
Jeg trodde... Dere aner ikke hva jeg har utholdt som Guds utvalgte.
Hvilken Gud ønsker slikt?
- Jeg er det. Jeg er utvalgt. - Vi vil ikke høre det.
Vi har bestemt oss. Når det blir mørkt, må du dra.
Og ta med deg kjeltringen.
Jeg fikk med alt på lista. Du er visst glad i tomatsuppe?
Det er bare sausen til hovedretten, som er grillet ost.
Og du er glad i grillet ost.
I venndiagrammet over lett og nydelig, havner det rett på midten.
Kjøpte du smør?
Nok til minst fem måneder med normalt forbruk.
Tror du vi blir her så lenge?
Vet ikke.
Det er ingen tvil om at senteret leter etter deg. Og meg.
Jeg skulle ønske vi kunne fortelle Olive og Cal hvor vi er.
Telefonen er nok avlyttet. Hold dem utenfor.
Dette må da snart roe seg.
Inntil det gjør det, er livet her ute vårt beste alternativ.
Et liv uten kall.
Det går bra.
Dette ordner vi. Her.
Sånn, ja.
Greit. Hva vil den vakre datteren din ha til frokost?
Ingenting.
Jeg har spist maten din. Det er enda verre enn min.
Jeg klarer grillet ost. Med mindre det er for tidlig for det.
Aldri for tidlig, men jeg tar havregryn.
Greit.
Er alt klart?
De frakter liket til dr. Guptas lab.
Bra. Kjør det ut.
- Du lærer visst aldri. - Jeg har verken tid eller tålmodighet.
Du må ha glemt Eureka.
Jeg husker at du hadde ansvaret.
Jeg gjorde det beste ut av det.
Du kan ikke tvinge svar ut av 828-mysteriet.
Skyte ned flydeler med mørkt lyn.
Hvem vet hva de vil gjøre med Daly?
Du er for involvert. Jeg skulle aldri gitt deg jobben.
Så godt å se dere.
Zimmer stoppet oss da vi kom.
Hun stilte mange spørsmål om hvor tante Mick er,
og jeg sa jeg ikke visste noe.
Samme her, for noen dager siden. Jeg sa det samme som deg.
Jeg aner ikke hvor Mick er.
- Jeg savner deg, pappa. - Jeg savner deg også, jenta mi.
Vi savner bestefar også.
Vet ikke hvor han er heller.
Men han har fem dager på seg før jeg begynner å bekymre meg.
Men jeg tror han blir tatt hånd om av A-laget.
Olive.
Få Eden ut herfra!
Olive!
Finn Mick!
Pappa!
Finn Mick! Det går bra, vennen.
Pappa!
Herregud! Hva skjer?
Ta hånda mi!
Nei!
Eden!
Sperr utgangene! Jeg trenger hjelp!
Vi mistet to av vaktene i det hullet.
Og før det, døde to andre med byller over hele kroppen.
Og ikke glem gresshoppene. Vann ble til blod i hånda mi.
Ingen penger i verden er verdt dette.
Disse menneskene er fordømt. Vi må gjøre noe.
Vi gjør noe. Jeg har snakket med Washington.
Vi er klarert for isolasjonsprotokoll. Umiddelbart.
Sett i gang.
INGEN INPUT
Hva i helvete er isolasjonsprotokoll?
Det vi burde gjort for lenge siden. Disse menneskene er farlige.
På tide å låse dem inne og gå vår vei.
Når vaktene har dratt, låser vi opp dørene,
og 828-erne får det de vil ha.
- Frie tøyler innenfor senteret. - Du kan ikke forlate dem her.
- Hva med rettighetene deres? - Avgjørelsen er tatt. Fra øverste hold.
Alt dette kunne vært forhindret. Vi forårsaket ikke dette!
Dette er bare advarsler! Til dere! Dere skulle la oss gå!
Vi prøvde det på deres måte. Vi fulgte kallene.
Men blodbadet bare fortsetter å komme. Fra dere!
Alltid passasjerene.
Alle utganger skal voktes til alle ansatte er borte.
Dere får klare dere selv.
Slipp oss ut!
Vi sulter i hjel her inne!
Jeg fatter ikke at de gjør dette.
Dere kan ikke gjøre dette mot oss! Vi har familier der ute!
Ben!
Vance.
Jeg er så lei for det.
Jeg gjorde alt jeg kunne, men...
Ja, det vet jeg.
De oppretter et bevæpnet område utenfor.
Bygningen blir forseglet for omverdenen. Ingen kommer inn eller ut.
Jeg tror ikke jeg klarer å fikse dette.
Etter all galskapen du utsatte meg for.
- Men dette hadde jeg aldri ventet meg. - Det er greit, Vance.
Du har gjort så mye for oss.
Det er én ting til.
Dette er nøkkelkortet til matlageret.
Her er nøkkelen inn til ALNI-pasientene.
Etter Angelinas skrik måtte de kobles til maskiner. De trenger spesiell pleie.
Spesiell pleie? Saanvi er ikke her. Hvordan gjør jeg det?
Deleger! Sett folk i arbeid.
Når vaktene er ute, åpnes disse dørene. Alle de ulike avdelingene vil bli samlet.
Hver eneste passasjer her inne. Hvis noen kan samle troppene, er det deg.
Hør på meg, Ben!
Jeg har ikke oversikt over alle forsyningene her inne.
Men forhåpentligvis vil de vare i ni måneder.
Til dødsdatoen.
Jeg må gå.
Gå. Vær sammen med familien din.
- Vance. - Ja.
Finn barna mine. Si at jeg elsker dem. Sørg for at de finner Mick.
Det skal jeg.
Du spurte om du kunne stole på meg. Nå er det min tur.
Jeg skal ikke prøve å forstille meg.
Du er for smart til det. Du vet at jeg er en opportunist.
En må det for å overleve i denne verdenen.
Jeg satser på vinnerne. I dette tilfellet deg.
Så du bruker meg bare.
Nei. Nå skal du få bruke meg.
Her er saken. Jeg kan hjelpe deg.
- Med hva da? - Med å få dem til å lytte.
Du snakker ikke språket deres.
Du har kanskje safirens kraft, men jeg har ordets makt.
Du må nå inn til dem.
Vis dem at du har dine feil, akkurat som dem.
Som Autumn, som mistet omsorgen for datteren.
Eller Paul, som banket kona.
Det stemmer. Jesus spiste ikke med fariseerne.
Han var en venn av synderne.
Jeg har Bens passasjertavler her inne,
det vil si all den informasjon du trenger om synderne fra flyet.
Jeg kan hjelpe deg,
så vi ikke blir kastet ut i den store, fæle verdenen igjen.
Olive, hva gjør du her inne? Du må ut, nå.
Nei, det kan jeg ikke. Eden er her inne et sted.
Eden?
Dørene stenges straks. Du kommer ikke ut igjen.
Ben finner Eden. Du kan fortsatt dra. Kom igjen.
Nei! Jeg har vært på utsiden for lenge.
Jeg har allerede mistet fem år med pappa, og jeg vet ikke hvor mye tid vi har igjen.
Jeg skjønner.
Si til Cal at jeg er lei for det.
Sørg for at han klarer seg alene.
Det er greit.
Pappa, du blir sterkere for hver dag som går.
Jeg husker da jeg var liten og ville lage et bål.
Jeg prøvde og prøvde, og jeg var klar til å gi opp.
Da kom det en liten gnist.
Du grep en avis, og hele greia tok fyr.
Og du sa: "Ser du? Du trenger bare en liten gnist."
Du trenger bare en liten gnist. Du får det tilbake. Jeg lover.
Her kommer jeg med drivstoff.
Hei, jeg er virkelig imponert.
Ser du at jeg har skåret av skorpene? Bam! Rene Bobby Flay.
Jeg tror ikke Bobby Flay sier "bam", men greit nok.
Ok. Poenget er at jeg har skaffet føde til dama mi,
og jeg brant meg bare én gang, så...
Det blir nok den eneste spenningen du får her,
for her er det ingen skurker å fakke eller dører å sparke inn.
Det er vel bra?
Ikke sant?
Du har vel ikke begynt å tvile?
Om å dra?
Om alt.
Jeg har det virkelig godt her sammen med deg.
Dette føles som livet vi kunne hatt om flyet hadde landet da det skulle.
Hva er det da?
Jeg kjenner deg. Det er noe.
Jeg er i villrede.
Jeg har prøvd å holde meg travel, men uten kallene
føler jeg ikke at jeg har et formål lenger.
Jeg skjønner.
Du, jeg vet ikke hva som kommer, men du og jeg finner ut av det sammen.
Ja, det gjør vi.
- Kommer de tilbake? - Nei.
Vi vil sulte.
De kan ikke bare forlate oss her for å dø.
De kunne skutt oss om de ville.
Jeg blir her.
Ben. Kom igjen. Hva mener du?
Innerst inne.
Jeg vet ikke.
TJ?
Olive?
TJ!
Olive!
- Olive. - Pappa.
- Hva gjør du her? - Unnskyld.
Hvor er Eden?
Unnskyld.
- Da jordskjelvet kom, stakk hun av. - Hva?
Men hun er her. Vi må lete etter henne.
- Ok. La oss finne henne. Kom igjen. - Ja.
Går det bra med Olive og Eden?
- De er i god behold. - Takk og lov.
Hvor er de?
På senteret sammen med faren din.
Hvorfor er de der ennå?
En sprekk åpnet seg på senteret.
Slukte Dalys lik og noen vakter sammen med ham.
Zimmer tømte stedet for alle ansatte og vakter.
Så låste de dørene mens Olive og Eden fortsatt var der inne.
Så de er fanget der inne?
De tok et valg.
De ville være der inne sammen med faren din.
Forhåpentligvis blir det kortvarig.
Olive ba meg si at hun er lei for det, og sørge at du klarer deg.
- Så jeg er alene. - Nei, du har meg.
Takk.
Men hva med familien din?
Guttene er hos Estelle i Florida. Det går bra.
De er trygge.
Jeg skal sørge for at du er trygg også.
- Har du hørt fra tanta di? - Tante Mick? Nei.
Hun og Jared forlot senteret. De er ettersøkt, så de ligger nok lavt.
Ikke vær redd.
De vet hva de gjør. Hun tar kontakt så snart...
- Var det et... - Kall, ja. Jeg så noen kort og...
Det er umulig. Ingen får kall lenger.
Hva mener du?
Angelina fjernet dem fra passasjerene med et grusomt skrik.
Cal, hvis du fortsatt får kall, er du den eneste.
Da bør vi sette i gang.
Så det er sant. Stedet er endelig bebodd.
Jeg heter Tom. Bor like nedi veien. Kattepostkassen?
Akkurat. Skiller seg ut.
Eksen valgte den.
Jared. Hyggelig.
Kylling marinert i honning og balsamico.
Du er ikke vegetarianer, pescetarianer eller noe sånt, vel?
Nei. Honningkylling høres deilig ut. Tusen takk.
Skulle bare mangle. I dette nabolaget passer vi på hverandre.
Fyren som bodde her før, ble drept av en gjeng 828-ere.
De drepte en politibetjent også. Huset har stått tomt siden.
- Var det sånn det skjedde? - Det var det jeg hørte.
Ja ja. Hvis du trenger noe, vet du hvor du finner meg.
Kattepostkasse. Den er god. Takk igjen.
Vær rask. Dere skal dra snart.
Rolig.
Jeg vet dere har det travelt
med å gjemme dere i mørket.
Vanskelig publikum. Hør her. Vi vet at jeg ikke er helgen,
og jeg har hatt mine problemer med Angelina, tro meg.
Jeg skjønner dere. Men jeg har fått et annet syn på henne.
Og hvis dere gir henne fem minutter, tror jeg dere forstår hvorfor.
Jeg vet hva dere har hørt om meg,
og jeg forstår hvorfor dere vil ha meg vekk.
Jeg er et ødelagt menneske full av feil.
Jeg har begått feil,
men la den som er uten synd kaste den første steinen.
Eagan, du løy om at du var foreldreløs.
Du brukte kallene for egen vinning. Du satte deg selv foran andre.
Paul, kona di er så redd for deg
at hun skjulte seg etter at flyet vårt landet.
Autumn. Dessverre betyr rullebladet ditt at datteren din aldri vil kjenne deg.
Og jeg nøler med å dele det jeg vet om deg, Astrid.
Jeg vil ikke utløse angsten din.
Men vi har alle feil.
Alle har begått feil.
Heldigvis bruker Herren disse sine minste.
Men hvis dere ikke tror det, tror dere kanskje på dette.
Vi vet at verden vil ta slutt andre juni.
Men Gud har bedt meg lede de verdige gjennom den endelige dommen.
Bebude en ny verden.
Jeg kan lede dere til frelse, for han har vist meg veien.
Og jeg kan vise dere.
Hvis dere vil ha meg.
- Kameraene er ute av drift. - Beklager, pappa.
Det går bra. Det var en god idé.
Hadde de funket, kunne vi sett alt.
Vi finner henne.
Pappa?
Eden. Jenta mi! Går det bra?
- Du må ha vært så redd. - Det går bra. Jeg har Jolene.
Det er dukken.
Og jeg skal kalle opp det første grå håret mitt etter deg.
Takk.
Jeg er glad dere er her hos meg, men...
- Det ordner seg. - Ja.
Vi er sammen igjen. Det er det viktigste.
Ser du?
Aldri så galt at det ikke er godt for noe.
- Her. - Til venstre. Kom igjen. Til venstre.
I kallet så jeg de fire damene: Hjerter, ruter, spar og firkløver.
- Kløver. - Hva?
Kløverdame.
Ja. Det var det jeg sa.
Jøss.
Glem det.
Men i stedet for "Q-en" i hjørnet, så jeg tall.
En sekser, toer, treer og en åtter.
De lå sånn. Og jeg fikk ikke puste i kallet.
Leverandøren av klimaanlegg til interneringssenteret
har en logo som ser sånn ut.
- Bingo! Da drar vi dit og sjekker sakene. - Kjenner vi hverandre?
Eks-NSA, har du glemt det? Gi meg en PC.
Bingo. En liste over alle planlagte oppdrag.
NSA, ass!
- Nei. - Ok, beklager.
Du er den eneste som får kall. Dette må være viktig.
Ja. Hva har vi?
De sporer varebilene sine.
Vi kan se hvor de befinner seg, hvor fort de kjører, alle stopp...
- Skummelt. - Du vet ikke halvparten.
Vent, stopp der. Seks, to, tre, åtte. Det er varebilen vår.
Og den skal til interneringssenteret i morgen.
Rart. Hvorfor er den utenfor området sitt?
Det er langt.
Ingen fare. Jeg har en digg biltur-spilleliste.
- Du liker dubstep, ikke sant? - Favoritten min.
Ren og pen?
Det er han. Neste gang er det din tur.
Kom hit.
Det er mye vanskeligere enn jeg trodde, å se ham slik.
Er det for mye for oss?
Det viktige er aldri lett.
Ja.
Bestilte du takeaway etter ostefiaskoen?
Du gir opp altfor lett. Himmel og hav.
Nei, det er en velkomstrett fra naboen.
Han ville ha moret deg. Og så hadde du flådd ham.
Han hadde en skrudd versjon av hendelsene her.
Skyldte på passasjerene.
Altså meg.
Feilinformasjonen om 828-erne har tatt helt av.
Med kallene kunne vi vise at vi gjorde noe godt.
Uten dem vet jeg ikke...
Hvordan skal jeg kunne hjelpe?
Hva? Du hjelper nå.
- Du stiller opp for faren din. - Kanskje det.
Jeg føler meg som i bur.
Jeg må bare ut og løpe eller noe.
Hei, jeg var innsatt et helt år.
Jeg akter ikke å være innesperret i ni måneder til.
Jeg holder meg unna hovedveiene.
Vær forsiktig.
Ikke snakk med fremmede.
Jøss. Mange av disse folka har jeg ikke sett på over et år.
Ja.
Ulike grupper?
Ja.
Bare dere og meg nå, passasjerer!
- Gå og gjem dere. - La oss avslutte dette en gang for alle.
Oppgjørets time!
Dere oppfører dere som ofre, men dere er ikke det!
Dere har skadet folk. Drept folk.
Nei. Vi har ikke skadet eller drept noen, Quinn.
Bare innrøm det.
Jeg har sett brødrene mine, vakt etter vakt,
dø på grunn av dere!
Jeg skjønner at det ser sånn ut, men vi prøver å stoppe alt dette.
Pisspreik.
Dere visste om sprekkene. Dere visste om plagene.
Dere kan komme med unnskyldninger,
men all død og ødeleggelse skjer der dere er!
Innrøm det dere har gjort!
Fyren er farlig.
Jeg har sjåførens navn, fødselsdato og rulleblad.
- Noe spesielt? - Ja visst.
Han ble arrestert for å ha angrepet en 828-er,
og han er aktiv på forumene til X-erne.
Bra han ikke kommer seg inn.
Det trenger han ikke. Jobben hans er
å pumpe inn Freon utenfra, men han får ikke nærme seg bygget.
Varebilen er i bevegelse. Vi er 20 minutter unna. Vi drar.
Ikke møkk til setene mine.
Før syntes jeg du var litt skummel, men du er bare en far.
De kan også være skumle.
Oppfattet.
Vel, apostel Angie, bare hyggelig.
De holdt avstemning. Vi er godtatt. De lar oss bli.
Jeg forstår fortsatt ikke hvorfor du hjelper meg.
Du setter virkelig deg selv først, og du forrådte meg for ikke lenge siden,
da du brukte mamma for å få belønningen, så hva har endret seg?
Jeg.
Jeg ser klart.
Du er utvalgt.
Og se på håndflata di. Sånt skjer ikke av seg selv.
Det første kallet mitt handlet om safir.
Mange år senere fant jeg den.
Nå er den brent inn i hånda di som en grillet panini.
Du skulle ha den safiren.
Ikke jeg.
Alle disse folka
vil høre på deg.
Ikke meg.
Å skade oss vil ikke løse dette.
Så hvorfor gjør du dette? Tenk over det. Hvorfor er du her?
Jeg ble igjen for å få slutt på dette.
Jeg er her fordi jeg tør å gjøre det de ikke vil gjøre!
- Du tar feil! - Løp, Eden!
- Hva gjør en unge her? - Vær så snill.
Han tar feil.
Du er redd.
Eden.
Jeg blir også redd.
Men jeg har Jolene.
Kanskje du slutter å være redd hvis du har Jolene.
Hun er bare et barn. Hun forstår ikke.
Ikke gjør henne noe, vær så snill.
Han vil ikke skade noen. Det ser jeg.
Ok, Quinn. Hør på meg.
Du har all rett til å være redd, forvirret, sint. Det er vi alle.
Men vi forårsaker ikke endetiden. Vi prøver å stanse den. Alt jeg vil,
er å stanse dette, så ungen min kan vokse opp
i en verden som er like god som henne.
Den eneste måten vi kan ha noen fremtid på,
er å løse kall og gjøre godt.
Men for å gjøre det,
må vi være fri.
Jeg kan ikke la dere gå.
Hva skal du gjøre med henne?
Når jeg går ut av den døra, blir den låst for alltid.
Pappa, jeg vil være hos deg.
Hun har vært borte fra deg lenge nok, pappa.
Det har vi begge.
De blir hos meg.
Da trenger du denne.
Hjelp meg!
Hjelp!
Hjelp meg!
Beinet mitt!
Går det bra med deg?
- Nei! - Det var deg, din 828-heks!
Jeg trodde dere var innesperret.
Jeg skal faen ikke ha en av dere i nabolaget.
Tante Mick!
Går det bra?
Hva skjedde?
Hvordan...
Gud. Jeg var på løpetur, og han angrep meg.
- Hva gjør dere her? - Jeg fikk et kall.
Vi sporet varebilen hit, og der var du. Kallene slutter aldri å forbløffe meg.
- Jeg trodde vi ikke fikk kall lenger. - Bare jeg.
Takk og pris for det. Jeg tror han kjente meg igjen
og lot som om han satt fast under bilen. Han må være en 828-hater.
Så rart. Jeg så deg ikke i kallet.
Jeg tror det er mer.
Varebilen skulle til interneringssenteret i morgen.
La oss se hva som er inni.
Det er ikke Freon.
- Hva er det? - Sarin-gass.
Fargeløs, luktfri og ekstremt giftig.
Han må ha planlagt å pumpe den inn og forgifte hele senteret.
Derfor fikk jeg ikke puste.
Kom dere vekk. Jeg tar meg av dette.
Du vet hvor vi er, ikke sant?
Vent, er vi...
- Hos Tarik? Jeg visste det var noe kjent. - Det er nok tøft for deg å komme tilbake.
Men Jared, bestefar og jeg har virkelig funnet oss til rette her.
Emmett. Jeg sender deg en adresse.
Søppelhenting.
Du og Angelina har visst blitt nære.
Vel, jeg ser ingen safir i hånda di.
Bare så du vet det, jeg stoler ikke på deg.
Du trenger ikke å stole på meg. Det er hun som betyr noe.
Jeg kan ikke.
Vi slipper aldri ut herfra.
Det vet du ikke.
Hvorfor tror du at du vet bedre?
Se deg rundt.
De lot oss bli igjen for å dø.
Ikke si sånt.
Pappa, folk begynner å tørne.
Dere, hør etter.
Jeg vil gjerne si noe.
Etter mange måneder under Zimmers regime, er vi endelig vaktfrie.
Det er ikke frihet, men det er noe.
Jeg vet ikke hva som venter.
Om vi får tilbake kallene våre. Hva det vil bety for livbåten.
Og jeg vet at de fleste av oss ikke har familie her inne.
Men jeg vet også dette.
Hver eneste passasjer her inne har blitt familie.
Uansett hvor håpløst det føles til tider, har vi hverandre.
Nå har vi ni måneder igjen.
La hvert eneste sekund telle.
For de små gledene i livet.
Da går vi i gang!
Alle med spesialiserte ferdigheter, gå til høyre.
Til venstre frivillige som kan lage en oversikt over maten vi har.
Og her framme...
La oss se om vi kan gjøre om på dette stedet.
- Gjøre det til et hjem. - Ja!
Hjemmet vårt.
Jeg prøver å være positiv,
men med isolasjonsprotokollen og Olive og Eden som er der inne...
Cal får i det minste fortsatt kall.
- Det er stort. - Det må skyldes safiren.
Det må være sånn.
Kanskje den beskyttet meg
da skriket til Angelina fjernet alle andres kall?
Kanskje...
Kanskje hva?
Kanskje kallene ikke er borte, folk kan bare ikke motta dem lenger.
Mener du at Angelina bare ødela antennene deres?
Ja. Hvis de fortsatt er der ute, kan du kanskje...
Gå på flyet og få tilgang til kallene deres.
Som med Joe og Bethany.
Men, Cal... Det kan være farlig. Alt har forandret seg.
Du vet ikke hva som kan skje.
- Jeg er allerede i fare. Alle er det. - Det er verdt et forsøk.
Alt i orden?
Hvis det ikke fungerte, er det greit.
Jeg fikk ikke et kall.
Jeg fikk alle.
Du hadde rett. De er fortsatt der ute.
Jeg fikk kallene til alle passasjerene samtidig.
Men hvis jeg kan konsentrere meg, grave dem ut en etter en...
Kan vi løse kallene.
Og få en sjanse til å overleve dødsdatoen.
En sjanse er nok.
Tekst: Sissel Drag