Detta har hänt...
Ner på golvet!
Nej!
X:arna attackerar passagerarna systematiskt.
Vem vet vad de kan göra?
- Olive svarade inte. - Pappa hade itu hennes mobil.
Minns du inte, Paul? Du slog din fru.
Du förstår inte. Min ångest. Det är för mycket.
Autumn har en dotter som är åtta.
Hon förlorade vårdnaden efter en fängelsevistelse.
Jag gör allt som krävs.
När jag kommer till Washington får ni sparken.
Sätt fart. Du har inte längre nåt att säga till om här.
Lämna min anläggning.
Agent Cordells bölder bär spår av kapten Dalys dna.
- Kan du hjälpa honom? - Han är död.
Din pappa sover som en stock.
Inget kan väcka honom.
Jag kan banka på en kastrull utan att han vaknar.
Berättar du det av nån anledning?
Bara en oskyldig kommentar om din pappas sömnstatus. Det är allt.
Det är så fridfullt här. Jag vill inte åka härifrån.
Efter två dagar har minnet av förvaret bleknat.
Vi gjorde rätt val, va?
Helt klart.
Ska du komma och lägga dig, eller?
Min pappa är där uppe.
- Helt otroligt. - Du jäklas, va?
Saanvi varnade mig, men jag kunde inte låta bli.
- Jag lät min ilska ta över. - Ben!
- Allt är mitt fel. Jag kunde inte sluta. - Gör inte så här mot dig själv!
Du borde hata mig. Vi har inga kall längre.
Utan kall är vi chanslösa.
Min familj, din familj... Alla kommer att dö på grund av mig.
Du försökte stoppa Angelina. Du kunde inte ha vetat det.
Vad ska vi göra nu?
- Övervåningen är tom. - Jag tror inte nån såg oss.
Eden, du har säkert saknat dina gosedjur. Du kan väl leta upp en av dina favoriter?
Var är han?
Farfar? Det finns inga spår. Övervåningen har också genomsökts.
Och så hittade jag det här.
De letade efter nåt.
Eller nån.
- Vi måste härifrån. - Ja, men vart?
Jag vet inte, men allt är en enda röra just nu.
Varför dök inte farfar upp på mötesplatsen?
Varför ringde han inte? Inte likt honom att svika oss.
Han kanske åkte när polisen kom och dyker upp snart.
Jag vet inte, men jag ska fråga pappa. Kolla om han vet nåt.
Ska vi till pappa?
Jag kan vänta på farfar, men skynda er.
Vi ska hälsa på pappa, men vi måste leka smygleken på vägen ut.
Okej.
Det är vår enda frukost.
Tack.
De har inte direkt rullat ut röda mattan. De har kanske ätit den.
De bär på sån rädsla.
Jag måste hjälpa dem.
Jag vet att ni är rädda, men ni behöver inte frukta oss.
Jag ska hjälpa er.
Vi vill inte ha din hjälp. Vi vill att du ger dig av.
Jag...
Jag har ingenstans att ta vägen. Jag är passagerare, som ni.
- Du är inte som vi. - Precis.
Vi är inte mördare. Du dödade Ben Stones fru.
Vi vet.
Okej, det...
Det berodde på att jag...
Jag trodde att...
Ni anar inte vad jag har genomlidit som Guds utvalda.
Vilken Gud vill nåt sånt?
- Jag... Nej, jag är utvald. - Vi vill inte höra det.
Vi har fattat vårt beslut. Så fort det mörknat ska du härifrån.
Och ta med dig bedragaren.
Jag har köpt allt på listan. Du gillar verkligen tomatsoppa, va?
Den är bara dippen till huvudrätten som är grillade ostmackor.
Du gillar verkligen grillade ostmackor.
På Venn-diagrammet över enkelt och utsökt hamnar de i mitten.
Köpte du smör?
För minst fem månaders normal förbrukning.
Tror du att vi stannar så länge?
Jag vet inte.
Ett team från förvaret letar säkerligen efter dig. Och mig.
Om vi ändå kunde kontakta Olive och Cal och berätta var vi är.
Telefonen är avlyssnad. Du vill inte dra in dem.
Det måste väl lugna ner sig snart?
Tja... Tills det sker är livet här ute vårt bästa alternativ.
Ett liv utan kall.
Det gör inget.
Jag hjälper dig. Nu så.
Så där ja.
Okej. Vad ska jag laga till frukost åt din vackra dotter?
Ingenting. Jag har smakat din mat. Den är mycket värre än min.
Jag grejar nog en grillad ostmacka. Om det inte är för tidigt.
Det är aldrig för tidigt, men jag äter gröt.
Okej.
Är allt ordnat?
Transporten till dr Guptas labb väntar.
Bra. Då rullar vi ut den.
Du lär dig aldrig.
- Jag har inte tid för dig nu. - Du har glömt det som hände på Eureka.
Jag minns att du var chef när allt gick fel.
Jag fick hantera ett dåligt beslut.
Du kan inte tvinga fram svar ur 828-mysteriet.
Att träffa flygplansdelar med mörka blixtar...
Vem vet vad de gör med Dalys kropp?
Det ligger dig för nära. Jag borde inte tagit hit dig.
Vad härligt att se er.
Zimmer stoppade oss på vägen in.
Hon ställde en massa frågor om var faster Mick är,
och jag sa att jag inte visste.
Jag fick utstå samma behandling. Jag sa samma sak till Zimmer som du.
Jag vet inte var Mick är.
- Jag saknar dig, pappa. - Jag saknar dig också, gumman.
Vi saknar farfar med.
Jag vet inte var han är.
Men jag vet att han har fem dagar på sig innan jag blir orolig.
Jag känner på mig att han håller oss "à" jour.
Olive.
Få ut Eden!
Olive!
Hitta Mick!
Pappa!
Hitta Mick! Allt ordnar sig.
Pappa!
Herregud! Vad är det som händer?
Ta min hand!
Nej!
Eden!
Säkra utgångarna! Jag behöver hjälp!
Vi förlorade två av våra vakter i hålet.
Och innan dess dog två till täckta av bölder.
Och glöm inte gräshopporna. Vattnet blev till blod i min hand.
De kan aldrig betala oss nog för det här.
De är fördömda. Vi måste göra nåt.
Vi gör nåt. Jag har pratat med Washington.
Vi har klartecken för isoleringsåtgärden. Omedelbart.
Sätt igång.
INGEN INDATA
Vad fan är isoleringsåtgärden?
Det vi borde gjort för länge sen. De här människorna är farliga.
Dags att låsa in dem och gå härifrån.
När vakterna gått ut låser vi upp de inre dörrarna,
och passagerarna får som de vill. Fri tillgång till förvaret.
Du kan inte överge dem. Deras rättigheter, då?
Beslutet har fattats. Det kommer från högsta ort.
Det här kunde ha förhindrats. Vi orsakade inte det här!
Det är bara varningar! Till dig! Du skulle släppa oss!
Vi har försökt göra på ditt sätt. Vi följde kallen.
Men blodbadet bara fortsätter. Från er!
Alltid kring passagerarna.
En vakt vid varje utgång tills all personal lämnat.
Ni får klara er själva.
Släpp ut oss!
Vi kommer att svälta ihjäl här!
Helt ofattbart att de gör så här.
Ni får inte göra så här mot oss! Vi har familjer där ute!
Ben!
Vance.
Jag är hemskt ledsen.
Jag har gjort allt jag kan, men...
Ja, det vet jag.
De skapar ett beväpnat områdesskydd utanför.
Byggnaden stängs av från omvärlden. Ingen kommer in eller ut.
Jag tror inte att jag kan lösa det här.
Efter all dårskap du utsatt mig för...
Jag trodde inte det skulle gå så långt.
Det är lugnt. Jag uppskattar allt du gjort för oss.
Jag kan göra en sak till.
Det är nyckelkortet till matförrådet.
Det är nyckelkortet till ALNI-patienterna.
Efter Angelinas skrik behövde de livsuppehållande vård.
- De behöver specialiserad vård. - Specialiserad vård?
Saanvi är inte här. Hur ska jag... Jag...
Du delegerar! Sätter folk i arbete.
När vakterna har gått öppnas dörrarna. Alla sovsalarna kommer att återförenas.
Varenda passagerare här.
Och kan nån samla trupperna, så är det du.
Lyssna på mig, Ben!
Jag har ingen förteckning över förnödenheterna här.
Men förhoppningsvis kan de räcka i nio månader.
Till dödsdatumet.
- Jag måste gå. - Gå. Var med din familj.
- Vance! - Ja.
Hitta mina barn.
Säg att jag älskar dem. Få dem att hitta Mick.
Det ska jag.
På förvaret undrade du varför du skulle lita på mig.
Nu är det min tur.
Jag tänker inte låtsas vara nåt jag inte är.
Du är för smart för det.
Du vet att jag är en opportunist. Det måste man vara i den här världen.
Men jag satsar på säkraste kortet. Jag tror att det är du.
Så du utnyttjar mig.
Nej, fröken From. Det är dags för dig att utnyttja mig.
Så här ligger det till. Jag kan hjälpa dig.
Med vadå?
Med att få dem att lyssna. Du talar inte deras språk.
Du har safirens kraft, men jag har talets gåva.
Du måste nå fram till dem.
Säg att du är ofullkomlig, precis som de.
Som Autumn som förlorade vårdnaden om sin dotter.
Eller Paul som brukade slå sin fru.
Det är sant. Jesus åt inte med fariséerna.
Han var syndarnas vän.
Jag har alla Bens passagerartavlor här uppe,
vilket innebär att jag har all info du behöver om syndarna på flight 828.
Jag kan hjälpa dig nå fram,
så att vi inte blir utslängda i den stora, stygga världen.
Olive, vad gör du här? Du måste genast ut.
Nej, jag kan inte. Eden är här inne nånstans.
Eden?
Dörrarna stängs strax. Sen kommer ingen ut härifrån.
Ben hittar Eden, men du hinner gå. Kom.
Nej! Jag har varit där ute för länge.
Jag har gått miste om fem år med pappa. Jag vet inte hur mycket tid vi har kvar.
Jag förstår.
Snälla, hälsa Cal att jag är ledsen.
Och se till att han klarar sig.
Det gör inget.
Du blir starkare för var dag som går. Så är det.
Minns du när jag var liten och verkligen ville göra upp eld?
Jag försökte och försökte och var nära att ge upp.
Sen fladdrade nåt litet till.
Du tog en tidning, och hela grejen fattade eld.
Och du sa: "Ser du? Du behöver bara en liten gnista."
Du behöver bara en gnista. Du kommer att återhämta dig.
Jag lovar dig det.
Här var det krubb.
Jag är verkligen imponerad.
Ser du att jag skurit av kanten? Bam! Du har en riktig Bobby Flay här.
Jag tror inte Bobby Flay säger "bam", men det gör inget.
Okej. Poängen är att jag ordnat mat till min tjej,
och jag brände mig bara en gång, så...
Mer livat än så blir det nog inte här uppe,
för här finns inga förövare att sätta dit eller dörrar att slå in.
Det är positivt, eller hur?
Eller hur?
Du börjar väl inte ångra dig?
Om att ge mig av?
Om alltihop.
Jag är genuint lycklig över att vara här med dig.
Det känns som livet vi kunde ha fått om planet hade landat när det skulle.
Vad är det, då?
Jag känner dig. Nåt är det.
Jag är vilsen.
De senaste dagarna har jag distraherat mig själv, men utan kallen
känns det som om jag saknar syfte.
Jag förstår.
Du, jag vet inte vad som väntar oss,
men jag lovar att vi reder ut det tillsammans.
Ja, det gör vi.
- Tror du att de kommer tillbaka? - Nej.
Vi svälter ihjäl.
De kan inte lämna oss att dö. Det är galet!
Ville de döda oss hade de skjutit oss.
Jag stannar här.
Ben. Kom igen, vad tycker du? Ärligt talat.
Jag vet inte.
TJ?
Olive?
TJ!
Olive?
- Olive. - Pappa.
- Vad gör du här inne? - Förlåt.
- Var är Eden? - Förlåt.
- När skalven kom rymde hon. - Va?
Men hon är här. Vi måste hitta henne.
Okej. Då så.
- Vi hittar henne. Kom. - Ja.
Är Olive och Eden okej? De borde hunnit hem.
- De är i säkerhet. - Tack och lov.
- Var är de? - På förvaret med er pappa.
Jag förstår inte. Varför då?
Det uppstod en spricka i förvaret.
Den slukade Dalys kropp och några vakter.
Direktör Zimmer tömde förvaret på personal och vakter.
Sen låste de dörrarna permanent med Olive och Eden på insidan.
Är de alltså fast där inne?
De gjorde ett val.
De ville vara där inne med er pappa. Förhoppningsvis blir det inte långvarigt.
Olive bad mig hälsa "förlåt" och se till att du klarar dig här ute.
- Jag är alltså ensam. - Nej, du har mig.
Tack.
Men din familj, då?
Mina pojkar är med Estelle i Florida. Det är okej.
De är i säkerhet.
Jag ska se till att du är i säkerhet.
- Har du hört av din faster? - Faster Mick? Nej.
Hon och Jared har lämnat förvaret. De är eftersökta, så de lär ligga lågt.
Oroa dig inte för dem. De vet vad de gör. Hon kontaktar dig så fort...
- Var det ett... - Ett kall. Jag såg några spelkort och...
Men det är inte möjligt. Ingen har kall längre.
Vad menar du?
Angelina slog ut alla passagerares kall med ett fruktansvärt skrik.
Cal, om du fortfarande har kall är du ensam om det.
Då får vi sätta i gång.
Det stämmer alltså. Äntligen är det nån som bor här.
Jag heter Tom och bor längs vägen.
- Kattpostlådan? - Just ja. Den sticker ut.
- Mitt ex skaffade den. - Jared. Trevligt att träffas.
Honungskyckling. Från tryckkokaren.
Du är väl inte vegetarian, pescetarian eller vad-fan-arian?
Nej. Honungskyckling låter gott. Tack. Vad snällt av dig.
Det är givet.
I det här området ser vi efter varann.
För några år sen dödade några 828:are killen som bodde här.
De dödade en polis också. Stället har stått tomt sen dess.
- Var det så det gick till? - Det är vad jag hört.
Behöver du nåt för att komma till rätta, så vet du var jag finns.
Kattpostlådan? Uppfattat. Tack än en gång.
Skynda på. Ni ska snart gå.
Ta det lugnt.
Jag vet att ni är angelägna om att fortsätta kura ihop er i mörkret.
Svårflörtad publik.
Alltså, vi vet alla att jag inte är nåt helgon,
och jag har själv haft mina tvister med Angelina. Jag förstår er.
Men jag har ändrat mig om henne.
Om ni ger henne fem minuter tror jag att ni förstår varför.
Jag vet vad ni har hört om mig,
och jag förstår varför ni vill ha bort mig.
Jag är en trasig och ofullkomlig människa.
Jag har begått misstag,
men låt den som är fri från synd kasta första stenen.
Eagan, du ljög om att vara föräldralös. Du använde kallen för egen vinning.
Du sätter jämt dig själv i främsta rummet.
Paul, din fru är så rädd för dig
att hon gick under jorden när vi hade landat.
Autumn, ditt brottsregister innebär tyvärr
att din dotter kanske aldrig får känna sin mamma.
Och jag berättar ogärna vad jag vet om dig, Astrid.
Jag vill inte utlösa din förlamande ångest.
Men vi är alla ofullkomliga. Vi har alla begått misstag.
Lyckligtvis använder Herren dessa minsta.
Men om ni inte tror på det,
kanske ni tror på det här.
Vi vet alla att världen går under den 2 juni.
Men Gud har valt mig att vägleda de värdiga genom domen.
Att grunda en ny värld.
Jag kan leda er till frälsningen, för han har visat mig vägen.
Och jag kan visa er.
Om ni vill.
Kamerorna funkar inte.
Förlåt, pappa.
- Ingen fara. Det var en bra idé. - Om de funkat, hade vi kunnat se allt.
Vi hittar henne.
Pappa?
Eden.
Åh, gumman. Är allt bra?
- Du måste ha varit jätterädd. - Ingen fara. Jag har Jolene.
Det är dockans namn.
Och jag ska döpa mitt första gråa hår efter dig.
Tack.
Jag är glad att ni är hos mig, men...
- Det ordnar sig. - Ja.
Vi är tillsammans nu. Det är huvudsaken.
Där hör du.
Man måste alltid se det positiva i saker och ting.
- Varsågod. - Till vänster. Kom igen. Till vänster.
I mitt kall såg jag drottningarna i hjärter, ruter, spader och lövet.
- Klöver. - Va?
Klöver drottning.
- Ja. Som en fyrklöver med drottningar. - Oj.
Strunt i det.
Men istället för "Q" i hörnen såg jag siffror.
En sexa, tvåa, trea och åtta.
De låg så där, och i kallet kunde jag inte andas.
Företaget Every Queen Cooling utför underhåll på förvaret.
Deras logga ser ut precis så.
Se där! Vi måste besöka dem och se vad vi kan få veta.
Har vi träffats? Jag var chef för NSA. Ge mig en dator.
Se där! En lista över alla skåpbilars scheman.
Vad NSA du?
- Nej. - Okej, förlåt.
Endast du får kall, så det måste vara viktigt.
Ja. Vad har vi?
Every Queen Cooling spårar sina skåpbilar.
Vi kan inte bara se deras plats, utan även deras fart, antal stopp...
- Läskigt. - Du anar inte.
Vänta, stanna där. Sex, två, tre, åtta. Det är vår skåpbil.
Den är planerad att utföra underhåll på förvaret imorgon.
Underligt. Varför är den så långt från sitt område?
Det är en rejäl resa.
Lugn bara. Jag har en grym spellista till bilen.
- Du gillar väl dubstep? - Det är min favoritstepp.
Helt ren?
Han är det. Nästa gång får du ta över mot slutet.
Kom hit.
Det är mycket svårare än jag trodde att se honom så här.
Det kanske är för mycket för oss.
Viktiga saker är aldrig enkla.
Jo.
Beställde du hämtmat efter ostmackefiaskot?
Du ger upp så lätt upp. Jisses alltså.
Nej, det är en välkomsträtt från vår granne.
Du hade fått en kick av honom. Sen hade du kickat ut honom.
Han hade en förvrängd bild av vad som hände här.
Skyllde på passagerarna.
På mig, alltså.
828-desinformationen har gått över styr.
Jag saknar kallen, för de kunde bevisa att vi gör gott.
Utan dem...
Jag vet inte...
Jag vet inte hur jag ska hjälpa till.
Vadå? Du hjälper till just nu.
- Du stöttar din pappa. - Så är det väl.
Jag vet inte. Jag känner mig instängd. Jag måste nog ta en löptur eller nåt.
Jag har varit en fånge det senaste året. Jag vägrar sitta inne i nio månader till.
Jag undviker de större vägarna.
Var försiktig, snälla.
Prata inte med främlingar.
Jag har inte varit i samma rum som vissa här på över ett år.
Ja.
- Olika grupper. - Ja.
Det är bara ni och jag nu, passagerare!
Göm er tills jag säger till.
Nu sätter vi stopp för det här.
Dags att betala!
Ni beter er alla som offer, men det är ni inte!
Ni har skadat människor. Dödat människor.
Nej, vi har varken skadat eller dödat nån.
Erkänn det bara.
Jag har sett mina bröder, vakt efter vakt, dö på grund av er!
Jag förstår varför du uppfattar det så, men vi försöker stoppa det här.
Skitsnack!
Du kände till sprickbildningen. Du kände till plågorna.
Du kan komma med bortförklaringar,
men all död och förödelse sker hela tiden precis där du är!
Bara erkänn vad du har gjort!
Killen är farlig.
Jag har förarens namn, födelsedatum och straffregister.
- Står nåt ut? - Ja, verkligen.
Föraren har gripits för ett angrepp mot en 828:are
och han har varit aktiv på forum för X:are.
Tur att han inte kommer in på förvaret.
Han behöver inte komma in. Hans jobb är att pumpa in freon utifrån.
Han ska inte få komma i närheten.
Skåpbilen rör på sig. Vi är 20 minuter därifrån. Nu kör vi.
Få inte lera på mina säten.
Förr tyckte jag du var skrämmande, men du är bara en pappa.
- Pappor kan vara skrämmande. - Uppfattat.
Aposteln Angie, ingen orsak.
De röstade precis. Vi är med. De låter oss stanna.
Jag förstår fortfarande inte varför du hjälper mig.
Du tänker alltid på dig själv,
och det var inte särskilt länge sen du förrådde mig
och utnyttjade mamma för att få belöningen, så vad har förändrats?
Jag.
Mina ögon har öppnats. Du har blivit utvald.
Se på din handflata. Sånt händer inte bara.
Mitt allra första kall handlade om safir.
Flera år senare var det jag som hittade den. Nu är den
inbränd i din hand som en grillad panini.
Du skulle ha safiren.
Inte jag.
Alla de här människorna
lyssnar på dig.
Inte på mig.
Att göra oss illa löser inget.
Varför gör du det här? Tänk efter.
Varför är du här?
Jag stannade kvar för att sätta stopp på det här.
Jag är här för att jag vågar göra det som de inte gör!
- Du har fel! - Spring, Eden!
- Vad fan gör ett barn här? - Nej, snälla.
Han har fel.
Du är rädd.
Eden.
Jag blir också rädd.
Men jag har Jolene.
Om du har Jolene kanske du slutar vara rädd.
Hon är bara ett barn. Hon förstår inte.
Snälla, gör henne inte illa.
Han kommer inte göra nån illa. Det märker jag.
Okej, Quinn. Hör på.
Du har all rätt att vara rädd, förvirrad och arg. Vi är alla det.
Men vi orsakar inte undergången. Vi vill förhindra den.
Jag vill inget hellre
än att förhindra den, så att jag får se min flicka växa upp
i en värld som är lika snäll och vänlig som hon.
Det enda sättet som vi kan ha nån framtid alls
är om vi löser kall och gör gott.
Men för att göra det...
...måste vi vara fria.
Jag kan inte släppa ut er.
Vad gör du med henne?
När jag har gått ut förblir dörrarna låsta.
Pappa, jag vill stanna hos dig.
Hon har varit utan dig länge nog, pappa.
Det har vi båda.
De stannar hos mig.
Då behöver du den här.
Hjälp mig!
Hjälp! Hjälp mig!
Snälla, hjälp mig!
Mitt ben!
- Mitt ben! - Är du oskadd?
- Nä! - Jag visste det var du, 828-subba!
Jag trodde att ni var inlåsta.
Jag vägrar ha en av er i mitt område!
Faster Mick?
Är du oskadd?
Vad hände?
Hur blev du...
Herregud. Jag sprang, och han attackerade mig.
- Hur... Vad gör ni här? - Jag fick ett kall.
Vi spårade företagsbilen hit, och där var du.
Kallen slutar aldrig förvåna mig.
- Vi får väl inte kall längre? - Bara jag. Jag är den enda.
Tack och lov. Jag tror att han kände igen mig
och låtsades ha fastnat under skåpbilen. Han är nog en 828-hatare.
Underligt. Jag såg inte dig i kallet. Vi ska nog inte bara hjälpa dig.
Skåpbilen skulle utföra underhåll på förvaret imorgon.
Vi kollar vad som finns i den.
- Inte freon. - Vad är det?
Saringas. Färglös, luktfri och oerhört giftig.
Han tänkte pumpa in den genom ventilationen och förgifta alla.
Och därför kunde jag inte andas i kallet.
Ni måste sticka. Jag tar hand om det här.
Jo... Du vet var vi är, va?
Vänta, är vi...
Tariks hus? Jag kände igen vägarna.
Jag vet att det är svårt för dig att återvända,
men Jared, farfar och jag har gjort det till ett hem de senaste dagarna.
Emmett, jag skickar en adress.
Sophämtning.
Du och Angelina verkar stå varann nära.
Jo, men din hand är inte täckt av safir.
Så du vet, så litar jag inte det minsta på dig.
Du behöver inte lita på mig.
Det är hon som är viktig.
Det kan jag inte.
Vi kommer aldrig härifrån.
Det vet du inte.
Vad får dig att tro att du vet bättre?
Se dig omkring.
- De har lämnat oss att dö. - Säg inte så.
Pappa, folk börjar tappa fattningen.
Hör upp, allihop. Jag vill säga några saker.
Efter att ha kontrollerats av Zimmer i månader slipper vi äntligen vakter.
Vi är inte fria, men det är ändå nåt.
Jag vet inte vad som väntar.
Kommer vi återfå våra kall? Vad betyder det för livbåten?
Och jag vet att de flesta inte har några familjemedlemmar här.
Men jag vet även det här.
Varenda passagerare här inne har blivit en familjemedlem.
Oavsett hur hopplöst det kan kännas, så har vi fortfarande varann.
Nu har vi nio månader kvar.
Hitta små sätt att ta till vara på varenda sekund.
För livets små glädjeämnen.
Okej, nu kör vi!
De som har nån särskild kompetens ställer sig till höger.
Till vänster behöver vi frivilliga som tar reda på hur mycket mat vi har.
Och här framför mig ser vi om vi kan förändra det här stället.
- Göra det till ett hem. - Ja!
Vårt hem.
Okej. Jag försöker vara positiv,
men med isoleringsåtgärden och med Olive och Eden där inne...
Cal får åtminstone kall.
- Det är stort. - Det beror nog på safiren.
Det måste vara så. Den kanske skyddade mig
när Angelinas skrik slog ut alla andras kall?
Kanske...
Kanske vadå?
Kanske är kallen inte borta. Tänk om vi inte kan ta emot dem längre?
Vadå? Som om Angelina sabbade era antenner eller nåt?
Ja. Om de finns nånstans, så kanske du med din safir...
Jag kan ta mig till planet och komma åt andras kall.
Som med Joe och Bethany.
Men Cal, det kan vara farligt. Allt har förändrats.
Du vet inte vad som händer om du försöker.
- Jag är redan i fara. Det är vi alla. - Värt ett försök.
Är allt bra?
Om det inte funkade är det inte ditt fel.
Jag fick inte ett kall.
Jag fick dem alla.
Du hade rätt. Alla finns kvar där ute. Jag fick alla passagerares kall samtidigt.
Men om jag kan fokusera, om jag kan få fram ett i taget...
Då kan vi ändå lösa kallen.
Och få en chans att överleva dödsdatumet.
En chans räcker.
Undertexter: Anna Johansson