Tidligere...
Uansett hva jeg gjør, blir jeg skurken. Dette gjør vi ikke.
Og jeg elsker ham. Jeg håper det er nok.
Jeg har oppdaget en markør i Cals blod.
Den var ikke der før. Jeg har den også.
- Ba kallet deg dra hit? - Han kommer.
- Cal... - Han er her snart.
Jeg var på tur. Det ble snøstorm.
Jeg så deg i et syn. Jeg hørte og så deg.
Jeg falt nedi en hule.
Jeg brant alt jeg hadde for å holde på varmen.
Det var som om du ga meg styrke og livskraft.
Hvordan kan du være her?
- Hvilket år dro du ut? - 2017.
Det er 2018, Zeke.
- Var det alt for i dag? - Om du ikke har fleskesvor på lager.
- Vi får mer på tirsdag. Kanskje. - Da kommer jeg på tirsdag. Kanskje.
Du virker kjent. Har du vært her før?
- Noe sånt. - Klatrer du?
Skal du på Gunnar's Hill, har vi flotte, nye...
Nei. Bare en tur. Sprøtt. Fortsatt ingen spor etter fire år.
- Det flyet er ikke savnet. - Nei vel?
Russerne tok det. De plukket det ned fra himmelen.
Det høres rimelig ut.
- Ok, ha en fin dag. - Ja visst. Ser deg snart.
PASSASJERER PÅ FLIGHT 828
Du hadde godt av søvn. Du har fått farge.
Vil du ha kakao?
- Zeke? - Er jeg død?
Nei, men... Det ville vært enklere å forklare.
Man kan ikke fryse i hjel i en hule, for så å gå levende ut et år senere.
Ikke på jorden. Dette er vel jorden?
- Ja. Og du gjorde det. - Hvordan da?
Det prøver vi å finne ut.
Fortell meg alt du husker. Du sa at du gikk på tur.
Så blåste det plutselig opp til snøstorm.
Du søkte ly i hulen.
Jeg hadde ikke utstyr eller styrke til å bryte gjennom snøen og isen.
Jeg prøvde.
Fikk du de kuttene da du prøvde å grave deg ut?
- Det gikk ikke. - Kan jeg skifte dem?
Så husker du at det gikk to uker?
- Jeg trodde alt var over. - Hvordan kom du ut av hulen?
Jordskjelv, snøskred eller noe.
Fjellet skalv, og isen knakk nok til at jeg kunne krype ut -
- og gå til det første stedet jeg fant.
Og til den døde jenta jeg ba meg selv å finne.
Bortsett fra at jeg ikke var død og hørte deg.
Jeg har enda flere spørsmål.
Vi kan snakke om det på turen tilbake til byen.
Grace og Cal er ferdig pakket. La oss dra.
Jeg tror jeg blir her en stund. Dette stedet har kjempegod kakao.
Vi kjører Cal til sykehuset. Vi kjenner noen som kan se på deg og.
Jeg har det bra.
Jeg trenger tid til å bearbeide alt før jeg møter verden igjen.
Du må bli med, Zeke. Du kan ha infeksjon...
Jeg drar ikke, sir. Ikke ennå.
- Jeg blir her med ham. - Hva?
Unnskyld oss.
Hva gjør du? Han må bli med, så Saanvi kan se på ham.
Han kan ha nøkkelen til alt som har hendt oss.
828 brøt fysikkens kjente lover.
Vi må finne ut hvordan hulen klarte det.
- Det må være en forbindelse. - Nettopp.
Han blir ikke med, så da blir jeg her og finner ut hva jeg kan.
Greit. Få rede på flest mulig detaljer om hva som skjedde.
- Se etter spesifikke tider og steder. - Som en detektiv?
Jeg fikser det, Ben. Ta deg av familien din.
Hva? Hvorfor nøler du?
Hva var det første du ville gjøre da flyet landet, og vi fikk vite det?
- Kontakte familien vår... og Jared. - Nettopp.
Vi har vært i en hytte i åtte timer med Zeke.
Han har ikke spurt om å låne telefon engang.
Vi vet ingenting om fyren.
Han kan være en del av majorens innviklede plan.
Cal og jeg hadde et kall om ham. Jeg tror vi kan stole på ham.
Jeg ringer Jared og spør om han kan komme.
Nei... Nei.
Vi bør ikke involvere ham. Det er komplisert. Jeg bare...
Jeg vil ikke møte ham nå.
- Ok? Er du sikker på at det går bra? - Ja da. Jeg fikser dette.
Vær forsiktig.
Han klarer seg bra. Noen symptomer på forkjølelse.
- En god natts søvn gjør godt. - Takk for at du kom på fridagen din.
Null problem. Jeg ville se til noen pasienter uansett.
- Drar du på ferie noen gang? - Vel, jeg dro til Jamaica.
Den kom feil ut.
Noe ble faktisk feil... Selv før flyet forsvant.
Personen jeg skulle dit med. Det ble bare ikke noe av.
8B, ja. Setet ved siden av deg var tomt.
- Jeg kan ikke tro... - Ja, ok.
Cal? Du er klar for å dra. Skjønt, jeg tror -
- Bernadette fylte opp godtekrukken på pleierrommet.
- Kom tilbake med en gang. - Én. Bare én!
Jeg kan ikke tro at det skjedde igjen.
- Hva heter han? - Zeke.
Jeg må undersøke om han har samme blodmarkør som oss.
Jeg håpet du skulle si det. Jeg pleier ikke å gå rundt med slikt.
Jeg håper det holder til en prøve.
Vær forsiktig. Vi aner ikke om majoren følger med på oss.
Om hun får vite om Cal, hytta og Zeke...
- Hun må ikke få vite det. - Det må ingen.
Vite hva da?
- Ingenting. Vil du dra? - Ja.
- Takk Danny for bilen. - Det skal jeg, om jeg ser ham.
Blir du ikke med oss hjem? Jeg tror det er greit for mamma.
Ja, jeg kan bli med dere litt.
- Fungerer det med planene dine? - Ja, selvsagt.
Hva betyr det?
ER 828-PASSASJERENE MENNESKER?
Bare at det fins noen svært uvitende folk her i verden.
Så, hvis årene gikk uten at vi merket det, hvor var vi?
Var det en slags overvintring?
Vi venter fortsatt på den offisielle håndboken om det.
- Men det fins vel teorier? - Om flyet? Ja, tonnevis.
Romvesener, ormehull, nedfrysning, massehypnose...
Ingen vet, ærlig talt.
Kan man gå tilbake til et liv som har gått fram et halvt tiår?
Bli slengt tilbake, kanskje.
Jeg kom tilbake til en verden som hadde gått videre uten meg.
Familien min støttet meg.
Hva med deg? Har du noen?
Nei, ingen familie. Den samme, gamle historien.
Noen andre, da? Venner? Kolleger?
Skal jeg ringe dem ut av det blå og si:
"Husker du meg? Jeg gikk på tur."
"Så sa en død dame fra et bilde at jeg hadde hoppet fram et år."
- "Skal vi gå på Olive Garden?" - Zeke...
Jeg vet at det er tøft, men du må stole på meg.
Du er topp, og jeg er svært takknemlig.
Men nå har jeg to muligheter.
Du er gal, eller jeg er gal. Nå foretrekker jeg det første.
Jeg vet at det virker sprøtt.
Noe skjedde med deg i hulen, og noe skjedde med meg på flyet.
Vi er på en måte like, Zeke.
Gå tilbake! Gå tilbake!
Sa du "Gå tilbake"? Hva faen var det?
Det var et kall.
- Du og jeg var... - Under en stjernefylt nattehimmel.
- Hørte du meg si "gå tilbake"? - Ja.
Det er uvanlig at jeg hører stemmen din.
Fins det noe "vanlig"?
Siden flyet kom tilbake, har mange av oss opplevd kall.
Kall? Stemmer i hodet, mener du?
Stemmer, syn. De lar oss avdekke ting.
Sånn fant Cal deg, og jeg hørte deg si "finn henne".
- Det, ja. - Vi hørte det begge to.
Jeg tror at vi skal finne det ut sammen.
"Gå tilbake." Hva betyr det? Tilbake hvor?
Vet ikke. Kanskje vi skal gå tilbake til hulen?
- Hvor langt unna er den? - Det tar nok en time.
Men jeg døde nesten i den hulen, så jeg står over.
Nei, vi hørte det begge to. Da bør begge gå.
- Kan jeg hvile litt først, tøffen? - Ja, selvfølgelig.
Og vi trenger noen forsyninger.
Ok. Jeg drar. Hva da?
Vann, kompass, lommelykt... Fleskesvor.
- Unnskyld, hva? - Fleskesvor. En deilig, salt godbit.
- De lager dem vel ennå? - Ja, dessverre.
- Så, det første du får lyst på... - Jeg er en mysterienes mann.
Jeg takler ikke flere mysterier.
- Olive? - Cal!
Jeg er så glad du er tilbake!
- Au! - Jeg er sint fordi du skremte meg!
Kom hit! Du skremte meg skikkelig. Jeg er veldig glad i deg.
- Vet du det? - Ja.
- Vi har laget rice krispie treats! - Ja!
- Ikke spis alle. Vi måtte gjøre noe. - Ben...
Hvordan forklarer vi Cals kall til Olive?
Vi kan ikke si det.
Å holde Olive utenfor familien er en egen risiko.
Jeg vet det, Grace, men... Folk døde. Til vi vet at det var tilfeldig...
De som døde. Skjedde det med en gang?
Innen noen få dager etter at de fikk vite om kallene.
Ok. Så...
La oss sørge for at denne teorien blir motbevist.
Alt jeg må gjøre, er å leve. Ikke sant?
- Hva nå? - Skulle ønske jeg visste det.
- Har du fleskesvor? - Ja, se der borte.
Det kan være noen igjen.
EZEKIEL J. LANDON SAVNET SIDEN DESEMBER 2017
- Kan jeg ta den? - Ja da.
Det er tragisk. Liket ble aldri funnet.
Men jeg tror nok jeg vet hva som faktisk skjedde.
- Hva da? - Han tok livet av seg.
Hvorfor tror du det?
Søsteren Chloe døde på det samme fjellet i 2006.
Det er vel en familieforbannelse.
Zeke?
Hvordan fikk du den?
- Vent litt... - Pass dine egne bokstaver.
- Skrelle! - Nei, hva?!
Spill videre. Jeg lukker opp.
- Jared! - Hei. Beklager at jeg bare kommer.
Slett ikke, kom inn!
- Hvordan går det med Cal? - Se selv.
- Jared. - Hei...
Hei, dere.
- Står til? Hvordan går det? - Jeg har fått en Q.
Utover det går det bra. Hei, takk for det du gjorde i går.
Ingen årsak.
Har dere hørt fra Mick? Jeg begynner å bli bekymret.
- Hun har det bra... - Dekningen er dårlig der oppe.
- Hvorfor er hun der ennå? - Hun ville være litt alene.
- Avreagere. - Jaså...
- Utskudd! - Fortsett å være døde!
- Er alle i orden? - Hold dere inne.
Hei!
Bli her, jeg følger etter dem.
Hei!
De var tomme for fleskesvor.
- Så klart. - Jeg skjønner det, ok?
Første gang jeg fikk et kall, -
- ville jeg ignorere det. Ikke løp fra dette.
Nei da, jeg går.
- Til familien? - Jeg har ingen familie.
Hva med Chloe?
Søsteren min? Ja, hun var familien min.
Hun var den beste familien. Og hun er død.
Hvordan...
Denne hang fortsatt i butikken. Fyren der likte å prate.
- Jeg husker det. - Jeg er lei for det, Zeke.
- Jeg vet hvor hardt et slikt tap er. - Nei, det vet du ikke.
Da Chloe døde, ble familien revet i stykker innenfra.
Dette området minner meg om det.
Så akkurat nå vil jeg gå herfra og finne den nærmeste baren.
Beklager, Zeke. Du må vise meg hvor hulen er.
Jeg kan ikke forklare hvorfor. Men vi må gjøre det sammen.
Jeg stoler på deg. Jeg ber deg stole på meg.
Greit. Jeg skal vise deg hulen. Så må jeg vekk fra dette fjellet.
Ok. Og forresten... så løy jeg.
Det er alt det filmet før de ødela kameraet.
Vi har steinen og malingen. Jeg håper vi får fingeravtrykkene.
Opptaket viser ingen ID. De var proffe.
Ja, de hadde en fluktplan. Jeg mistet dem raskt.
Jeg tror barna tar det greit.
En bil står her i tilfelle bøllene kommer.
Takk. Hvem ville gjort dette? Er det de galningene -
- som går rundt med plakater, som damen som kom til Cal på gaten?
De tror at vi er guddommer. De prøver å tilbe oss.
De kaster neppe murstein gjennom vinduet.
- Vi må finne ut hvem det var. - Det gjør vi.
Vi skal få tak i dem.
- Hvor mye lenger? - Vi er nære nå. Det er like ved.
Her er den.
- Den ser fantastisk ut. - Jeg er ingen stor fan.
Er du interessert i steiner?
- Jeg sender det til broren min. - Er han interessert i steiner?
Han er interessert i gåter. Og denne hulen -
- er tilfeldigvis del av en skikkelig stor en.
Kom. La oss se hva kallet ville at vi skulle finne.
Hei, Ollie...
- Hvordan tar du dette? - Det går bra.
Det er vanskelig å forstå at det fins folk som hater deg og Cal.
De hater ikke oss, de... hater en tanke.
Tanken på at dere kom tilbake? Annerledes?
Vi gjorde ikke det. Vi er de samme som dro.
Ja. Bortsett fra kallene.
- Hvordan vet du... - Cal fortalte det. For lenge siden.
Og du lever.
Han sa det var som å prøve å holde noe hemmelig for seg selv.
- Han klarte det ikke. - Tvillingtingen.
Du kunne ha sagt det, pappa. Du kunne ha stolt på meg.
Nei, kjære deg.
Det handler ikke om tillit. Jeg stoler fullt og helt på deg.
Jeg prøvde å beskytte deg.
Jeg vet at jeg ikke får kall sånn som du og Cal...
Men dette? Dette skjer med oss alle.
Ok. Fra nå av forteller du og jeg hverandre alt.
Ingen flere hemmeligheter. Avtale?
Avtale.
Den ser vel ikke ut som en portal gjennom tid og rom?
Nei, den ser ut som en hule.
Her droppet jeg å brenne bildet av deg.
- Å, tusen takk! - Nei, du skal ha takk.
Bildet av deg var alt som ga meg livsmot.
Jeg vet ikke helt hva vi liksom skal finne.
Ikke jeg heller.
- Zeke, du kan ikke bare... - Gå tilbake! Gå tilbake!
Hva faen? Hvorfor nå igjen?
Vet ikke. Kanskje det ikke gjelder hulen.
Kallet ba oss gå tilbake. Men tilbake hvor?
Stjernene. Vi hørte stemmen din. Hva betyr stjerner for deg?
Zeke?
Jeg ga det til Chloe på niårsdagen hennes.
Hun elsket det.
Etter... Jeg har gått med det hele tiden etterpå.
Kallet handlet ikke om hulen, men om søsteren din.
Du kom tilbake hit på grunn av henne.
Trinn nummer fem.
- Hva... - Anonyme Alkoholikere.
12 trinn. Jeg stod fast på fem.
Tilstå til en høyere makt, til deg selv og et annet menneske -
- den sanne naturen til dine misgrep.
Hva kom du hit for å tilstå, Zeke?
At jeg drepte henne.
Det var ikke med vilje. Men jeg drepte lillesøsteren min.
Hei. Hei.
- Unnskyld! - Hei! Takk for at du kom.
Om du ikke kunne si det på tråden, antar jeg at du har noe nytt.
Han er en av oss. Zeke har den samme iskemiske blodmarkøren.
Så, han løy ikke?
Det som skjedde med oss på flyet, skjedde med Zeke i hulen.
Ok, vi må se etter fellestrekk -
- mellom flyet og hulen. Størrelse, dimensjoner...?
Mineralsammensetninger...
Jeg har begynt å sammenligne kart over området med værdataene fra 2017.
Det var en elektrisk storm i snøstormen, Ben.
- Det er sjeldent. - Mørkt lyn?
Jeg kan ikke bevise det.
Zeke sa det var et slags jordskjelv.
Kanskje det var bakkeekvivalenten til turbulensen.
Dette er så enormt. Vi har helt ny informasjon!
Da kan vi fokusere forskningen på å finne likheter...
- ...mellom hendelsene. Kanskje mer. - Hva mener du?
Teorien om ettersjokk.
Flyet var jordskjelvet. Dette er ettersjokket.
- Jared fikk tak i dem. - Hvem da?
Noen malte en X på ytterdøren vår. Og hev en murstein gjennom vinduet.
- Herregud! Går det bra med alle? - Foreløpig.
Men disse folkene hater oss visst. De tror ikke vi er mennesker.
Vær forsiktig, er du snill. Jeg er bekymret for deg.
Jeg skulle ønske 8B var her.
Verden slik vi kjenner den fra et vitenskapelig ståsted, er forandret.
Jeg er midt i smørøyet. Det er her jeg vil være.
- Det er her jeg trives. - Bare vær forsiktig.
Hva mener du? Du drepte henne?
Jeg var 15.
Jeg syntes jeg var for gammel til å dra på telttur med familien.
Chloe fikk ikke gå til ravinen, så jeg sa jeg skulle følge henne.
Men så... fikk jeg en telefon fra ei jente jeg knapt kjente.
Jeg skulle sagt jeg ville ringe tilbake om en time, men jeg var dum.
Og egoistisk.
Jeg sa til lillesøsteren min: "Slutt å mase, jeg snakker i telefonen."
Det var det siste jeg sa til henne.
Under en time senere trakk de opp den døde kroppen hennes.
Det står et minnesmerke på stedet der hun døde.
Jeg har aldri våget å gå dit for å se.
Eller fortelle foreldrene mine det. Jeg ødela hele familien min.
Jeg har aldri sagt det til noen. Skyldfølelsen har fortært meg.
- Du var 15 år, Zeke... - Nei!
- Ikke si at det ikke var min feil. - Nei, det var din feil.
Min beste venn ble drept i en bilulykke.
Jeg kjørte. Og jeg hadde...
Jeg hadde drukket.
Uansett hva verden ville si til meg, så var det min feil.
Hvordan går du videre?
Trinn fem.
Jeg tror jeg vet hva denne stemmen vil.
Kanskje jeg skal gå tilbake til Chloes minnesmerke.
Der hun døde.
Ok.
Hvorfor blir jeg avhørt og ikke disse passasjerene?
To av dem stjal et jævla fly og skulle fly inn i hvem-vet-hva.
Militæret skjøt det ned.
- Fyrens avtrykk er på spraymalingen. - Han selger dem og tar på alle.
Og han sier han har alibi. Vi undersøker det.
- Tror du ikke han er involvert? - Jo, det er han.
Se her. For noen dager siden registrerte han en anti-828-nettside.
Hva gjorde de?
De løslot disse passasjerene, disse bedragerne...
De sendte dem ut med vinden. Frøene til hat og ødeleggelse...
Terrorisme. Vi må spore opp alle og stoppe dem før det er for sent.
Hvis myndighetene ikke vil gjøre det, gjør folket det.
Det er 900 personer på siden.
- Kan vi få stengt den? - Det er ikke den eneste.
Etter at Daly stjal det flyet, -
- har idéen om at 828-passasjerene er terrorister, spredd seg raskt.
Er vi terroristene? Ni av oss ble eksperimentert på -
- som katatoniske labrotter i et anlegg med falsk identitet!
Kelly Taylor ble drept. Harvey Stein hoppet fra et tak.
Vi er ikke skurkene! Vi vil bare være i fred, for faen!
- Oppdatering om bildrapet, Vasquez. - Et øyeblikk.
Beklager, det var en annen sak.
Gå hjem, Ben. Det er ikke noe du kan gjøre.
Det er visst ingenting noen kan gjøre.
Vi må kanskje la ham gå i dag, men vi får ham. Bare gi oss tid.
TIL MINNE OM CHLOE
Chloe, jeg...
Jeg...
Nei, jeg klarer ikke dette.
Ok. Ok. Fortell meg om henne isteden.
Skal jeg fortelle om hvor søt og snill og smart hun var?
Jeg vet ikke. Var hun det?
Nei.
Hun var smart, altså.
Men herregud, hun var så sjefete!
Om hun fikk et visst uttrykk, vek alle unna.
Ved en middag maste mor og far om at karakterene mine -
- ikke levde opp til mitt "potensial".
Chloe framkalte en massiv rap. Alle oppstøts mor.
Alle lo, men moren min sukket: "Chloe!"
Chloe snudde seg for å svare, men så slapp hun ut en til.
Hun lente seg mot meg og sa: "Du skylder meg en kjempetjeneste."
Hun hadde rett. Jeg skyldte henne en tjeneste.
Etter at mor og far satte det opp, ba de meg bygge en varde her.
Det er et lite steinmonument. Jeg bygde dem ofte med Chloe.
Hun kalte dem alvetårn.
- La oss bygge et. - Ja?
Ok.
Vi kan ikke bruke hva som helst. Vi trenger flate steiner.
Vi starter med den største, flateste steinen vi finner.
Stablingen må være nøyaktig.
Planen min er kanskje ikke svær, men den nye dørklokken er rå.
- Du er kjempeflink. - Jeg tar den.
- Hva er dette? En påfugl? - Det er til mytologitimen.
- Jeg tror det er mer enn det. - Hva mener du?
Ok. For noen uker siden fikk jeg et kall. Jeg så en påfugl.
Dette... Dette kan ikke være tilfeldig.
Hva vil du vite? Jeg er temmelig god på antikke symboler.
Jeg har forsket litt selv, og påfugler er et tidlig -
- kristent og bysantinsk symbol for oppstandelse.
De lånte det nok fra grekerne og romerne.
De trodde påfugler representerte udødelighet.
De var også budbringere fra gudinnen Juno.
Budbringere?
Det er et budskap! Fortell mer om Juno.
- Har du sett mobilen din, Ben? - Nei.
Jared tekstet meg. De løslot Cody Webber.
- Vet du hvem jeg er? - Ja. Hva faen gjør du her?
Du kom hjem til meg for å levere et budskap. Nå har jeg et til deg.
- Hold deg unna familien min! - Ja, på én betingelse.
Forklar oss nøyaktig hvorfor dere kom tilbake.
Jeg har ingen kontroll på dette.
Pilotvennen din hadde vel ingen kontroll på flyet han stjal heller.
Dere er tikkende bomber alle sammen.
Søt unge. Mon tro om han kan blø.
Om du nærmer deg noen i familien min igjen, -
- får du vite hva noen som allerede har dødd en gang -
- er villig til å gjøre.
Betjenter! Se hva de legger ut på nett!
- De truer uskyldige mennesker! - Jaså?
Du kommer til bedriften min, truer meg og ødelegger tingene mine!
Alt ble direktesendt på nett.
Hei, vennen. Du burde holde deg inne, sånn som vi snakket om.
Hvor lenge skal de beskytte oss?
Jeg vet ikke. En stund.
Hva er det, Calamander?
Snakk til meg. Hva er det? Er du redd?
Hva er galt med meg? Er jeg et utskudd?
Nei! Selvfølgelig ikke.
Ikke hør på de folkene. De kjenner deg ikke.
- Jeg kjenner heller ikke meg selv. - Det gjør jeg. Jeg kjenner deg.
Men du vet ikke hvor jeg dro, eller hvordan jeg kom tilbake.
Hvordan vet du at jeg er meg?
Du har rett. Det er mye jeg ikke vet.
Men jeg vet nøyaktig hvem du er.
Du er den lille gutten som brukte de første tre ukene i barnehagen -
- på å titte fram fra baksiden av beinet mitt.
Gutten som puttet hånden inn i en metallrist -
- for å trekke ut en lekebil og kuttet armen sin... der.
- Det var min tredje... - Tredje beste lekebil. Ja da!
Jeg kjenner deg, nemlig.
Jeg ville visst det om du ikke var deg. En mor ville visst det.
Jeg kan se... rett inn i hjertet ditt.
Og du er deg. Du er den lille gutten min.
Den samme lille gutten min.
- Men nå kan jeg gjøre merkelige ting. - Fantastisk kule ting.
Vet du hva du kan som jeg synes er aller best?
Lage supergod lasagne!
Hva sier du? Vil du hjelpe til?
Vi overvåker nettsiden hans.
Jeg har en patruljebil i nabolaget som venter på ham.
- Men isteden... - Om du nærmer deg...
...noen i familien min igjen, -
- får du vite hva noen som allerede har dødd én gang -
- er villig til å gjøre.
Etter opptredenen din har siden hans fått dobbelt så mye trafikk.
Den vokser for hvert minutt. Du hjalp dem, Ben.
Og du utnyttet meg for å få informasjonen hans.
- Rett fra rapporten min. - Unnskyld.
Du kjenner meg. Jeg lener meg ikke tilbake -
- og venter på at fæle ting skal skje mine.
Du kan ikke lete etter slikt heller.
Du får meldeplikt, men vi løslater deg.
Skjer noe lignende igjen, kan jeg ikke hjelpe deg.
Ikke Michaela heller.
Jeg tror jeg trengte å gjøre dette. Likevel føler jeg meg ikke bedre.
Det er ikke som magi. Det endrer seg ikke straks.
Men det begynner å føles mindre tungt. Det er en start.
Jeg tror ikke noen andre kunne forstått dette.
Eller forstå meg. Takk.
Ingen årsak.
Gå tilbake! Gå tilbake!
- Stemmen din? - Stemmen min.
- Vi er ikke ferdige. - Sist hørte vi stemmen din.
Nå var det min. Kanskje du må bli med meg tilbake?
- Tilbake hvor? - Vet ikke. Hjem?
- Tilbake til verden? - Verden vil nok ikke ha meg.
Jeg har vært en plage for alle. De vil ikke se meg igjen.
Foreldrene dine mistet to barn.
Tenk hva de ville gjort for å få ett av dem tilbake!
Kanskje. Bare ikke ennå. Jeg må jobbe litt først.
Hvis dette er en ny sjanse, vil jeg gjøre det beste ut av den.
Jeg blir med deg tilbake.
Men å gå tilbake til verden... Det får bli en annen dag.
Ok.
Farvel, Chloe... Jeg er glad i deg.
- Unnskyld, jeg skulle ha banket på. - Nei, det går bra.
Dessuten så jeg deg via kameraet du installerte.
Takk.
- Du må ikke gjøre dette. - Jo, faktisk.
Det er det eneste jeg kan gjøre.
Jeg kan ikke hindre folk i å hate oss uten grunn. Jeg kan ikke -
- fortelle sønnen min hvordan eller hvorfor dette skjer ham.
Alt jeg kan gjøre er å fjerne dette -
- stygge merket fra huset til familien min. Så bare...
...la meg gjøre det.
Det er vår familie.
Vi skal være et team.
Dette er hjemmet ditt.
Jeg trenger deg her.
Jeg elsker deg så høyt.
Det er vakkert her oppe.
Jeg har en idé.
Kan vi ikke bare bli her og glemme verden?
Jeg begynner å like stedet igjen. Men du har vel noe å dra tilbake til?
Jeg vet ikke helt. Men jo, jeg burde nok finne ut av det.
Jeg skulle stadig ønske at jeg kunne komme tilbake på nytt, -
- selv om jeg ikke vet helt hva jeg skulle gjort for å endre utfallet.
Kanskje det var derfor jeg skulle finne deg.
For å hjelpe meg å endre utfallet mitt.
Du...
Tekst: Eivor Bekkhus www.sdimedia.com