СЕРІАЛ NETFLIX
ШАНХАЙ, КИТАЙ
ДИТИНА ЗНИКЛА ДВА РОКИ ТОМУ
ГАБРІЕЛЬ
ВИКРАДЕНО РІК ТОМУ ІДЕН СТОУН — ВІК ЗАРАЗ: 2,5 РОКИ
ЗНИК БЕЗВІСТИ КЕЛ СТОУН
УВАГА ВИКРАДЕНО ДИТИНУ
Це моя дружина?
Відчепіться від мене. Відчепіться!
-Татку! -Боже мій.
Олів, де Іден?
Вона забрала її! Анджеліна. Вона забрала її.
Вона вбила маму й забрала Ідена.
Сусід повідомив, що жінка: 20 років, з каштановим волоссям,
покинула місце з немовлям.
Привіт, Бене.
Потрібні розшук і пресконференція.
Ми вже понад рік розшукуємо.
Треба ще. Я на форумі, Джареде.
Зниклих дітей знаходять через п'ять і десять років.
Гей, Васкез?
Рушаймо.
Де ти?
Не знаю.
Десь у Рокленді.
Треба поговорити особисто.
Добре. Де?
Їдь додому.
Знову цвіт вишні?
Так.
Як і минулої ночі.
Не знаю, що значить, та хочу дізнатися.
Сніданок!
Привіт, це Габріель. Знову.
Хочу дізнатися, коли ти повернешся.
Передзвони.
-Дивно, як називаєшся Габріелем з татом. -Його ідея. Думає, телефони прослуховують.
-Досі ніякі, так? -Вибач.
Я дотримуюся її рецепту до дрібки.
Знамениті млинці Ґрейс?
Не зовсім. Вибач.
Не забула дати тісту відпочити? Тоді вони пухкіші.
Фу, показуха.
У мене подвійна зміна, тож ходімо.
-Ходімо. Треба ж за щось жити. -Дякую, мамо й тату.
Це не гидко.
Не дякуй.
Поки правила строгі, маґли радо працюватимуть, поки 828-мі…
-Байдики битимуть. -Якби ж то.
Уже виконуєш найважливішу роботу.
Завжди можу знайти роботу з фальшивим посвідченням.
Чим більше світишся,
тим більший ризик, що люди дізнаються, хто ти.
Так.
Готовий?
О, просто цікаво.
-Коли нам пора до сну? -Бувай!
Нам треба приймати ванну? Потрібно?
Усе гаразд?
Тобі ще пощастило.
Ти можеш не світитися,
поки до життів решти з нас прикопується Реєстр.
Не почуваюся щасливчиком.
Він давався знати?
Навіть коли поряд, не говорить багато. Це…
Йому не подобається, коли ми в його кімнаті,
та я викинув сміття, викинув весь брудний посуд.
Поклик?
Так, а в тебе?
Нічого. Уже два роки. Що ти бачила?
Цвіт вишні. Океан. Там був корабель. Це був вантажний корабель.
Я не розумію квітів, але, може, щось у порту?
-Так, це варто перевірити. -Я з тобою.
-Ні. Маєш бути тут, коли він повернеться. -Можуть пройти дні.
Гей.
Маскування.
ДЕПАРТАМЕНТ ПОЛІЦІЇ НЬЮ-ЙОРКА
СТОП — ЧЕКАЙТЕ НА ВОРОТА
Цвіт вишні, ось і ти.
Так, я бачу.
СТОУН 828
-Гей! Допоможіть. -Якого біса? Сюди не можна.
-Поліція. Допоможіть занести. -Тут портове управління. Що таке?
Йому потрібна медична допомога. Негайно! Ну ж бо!
828
Гей.
Де він був? І чому ви не викликаєте швидку?
Скільки витріщатимешся на той клаптик океану?
Щодня новий клаптик.
І ще буде багато, поки наш літак не покажеться.
Не чекаю з нетерпінням.
Подзвонили в службу порятунку з резиденції Енсона та Тріни Васік.
Ряд 12. Ді та І.
Активний вандалізм. Зловмисники на місці.
Грінпоінт.
-Можемо втрутитися? Буду там за десять. -Подивимося, чи впорається поліція.
Намагаємося захистити пасажирів, щоб не потрапили в перестрілку.
Чорт! Ну ж бо!
Знову запис «Еврики»?
Я думав, ти маєш синтезувати дані з тесту Кела.
Уже зробила. Знімки не змінилися.
Такий самий, лише більший. Це моя обідня перерва.
Вона така вже 23 місяці.
Маю з'ясувати, чому 828 зник з «Еврики» й куди подівся.
У кожній країні
провели ретельний пошук 828.
Ти хапаєшся за соломинки. Уже два роки.
І що? Я не зупинюся.
Ми щось пропустили.
Привіт. Пощастило цього разу?
Ні.
Що ти робиш?
Не відчуваєш вітру?
АННА РОСС
Анна Росс? Чому саме вона?
Її фото тремтіло. Вітер вщух, щойно я торкнувся.
Перекладачка, яка допомогла,
коли ти мав зв'язок з пасажиром і тобі стало погано.
-То хіба ти не маєш піти до неї? -Може, Мік її перевірить.
Тату, іди за своїм покликом. Може, це допоможе тобі розвіятися.
Я не хочу.
Скільки разів я ішов за покликом, думаючи, що приведе мене до Іден?
І нічого.
Ну Мік уже пішла за покликом.
Тоді пізніше.
Але ж це важливо. Поговорю з Анною.
Світ думає, що ти зник.
Не виходь, якщо не обов'язково.
Тату, як я…
Якщо хтось помітить, що ти на 5,5 років старший,
тебе посадять у лабораторію АНБ, і ми тебе більше не побачимо.
Як мені знайти те, що шукаю,
за чим мене відправили, якщо я застряг у цьому домі?
Я потрібен човну.
Візьми посвідчення Габріеля.
Я хочу допомогти.
Коли ти залежний, може здаватися
наче немає виходу. Що консультування марне.
-Здається… -Так і є.
Так здається. Я був на твоєму місці. І не раз.
Як вибрався?
Більшість займається самолікуванням, щоб позбутися демонів.
Я нарешті зрозумів, що мої демони нікуди не подінуться.
Це частина мене.
Вони можуть керувати моїм життям або зробити мене сильнішим.
Припини ховатися від болю.
Дай йому волю.
Усе гаразд.
Дай волю.
Гаразд.
Гаразд. Я пишаюся тобою.
Дякую.
Його останній куратор майже звільнився. Як ви достукуєтеся до цих людей?
Це все вони. Я лише співчуваю.
-За тобою не стежили? -Що ще запитаєш?
Є ідеї, хто він?
Ні, поклик привів до нього. Судно було з Китаю.
Тримайся. Ти стільки витримав.
Серцебиття стабільне. Надіюся, зневоднення не вплинуло на мозок.
Стоун 828. Зовсім не дивно. Гадаєш, він 828-й?
А чому ж ми про нього не чули?
Бо його вбили два роки тому. Принаймні ми так думали.
Ти про що?
Я впізнав це обличчя. Це Генрі Кім.
Нібито страчений урядом Сингапуру.
У день, коли я звільнилася.
-То сказали всім, що він помер? -Може, обміняли Китаю.
Там найбільше досліджень 828-х за межами США.
То як він тут опинився, і чого він хоче від мене?
Пане Кім? Ви мене чуєте?
Ви в безпеці.
Хлопчик.
Де хлопчик?
Думаю, ти не Стоун, якого він шукає.
Кел.
-Так? -Вітаю. Ви Анна Росс?
Якщо ви з Реєстру, то зарано на тиждень.
Вибачте. Ні, я Габріель.
Я залишив вам повідомлення.
Родина Стоунів з 828-го. Я їхній двоюрідний брат.
Добре. І що?
І я знаю, що ви допомогли Мікаелі врятувати Кела.
Дякую.
Кел помер, Бен,
у нього був поклик, наче як видіння.
Дмухав вітер. Він думає, що ви теж бачили.
Ви бачили, Анно?
Знаю, звучить божевільно, та думаю, що Реєстр 828 прослуховує мій дім.
Зовсім не божевільно.
Я не розумію.
Якщо у Бена був цей поклик,
то чому послав тебе?
Він не в найкращому стані.
Уже давно.
Так, я пам'ятаю всі новини про трагедію.
Незбагненно.
Співчуваю вашій утраті.
Дякую.
То поклик?
У мене був один сьогодні, учора.
Вітер?
Взагалі-то, вітряк.
Овва, добре. Бачили вітряк?
Радше образ, я взяла ручку й почала малювати.
Це точно звучить дивно.
Ні…
Я чув, що поклики бувають такими.
Ви ще щось намалювали?
Надгробки.
Принаймні, я гадаю, що це надгробки. Налякали мене до чортиків.
На півночі в Рамапо є цвинтар зі старим вітряком.
Це він. Такий, як на малюнку.
МІК ТИ ПОТРІБЕН. НЕГАЙНО.
Даруйте мені. Мушу бігти.
Ви сильно допомогли. Дякую.
Поїду наступним потягом. Гляну.
Добре.
Венс думає, що підробили страту Генрі Кіма,
і мають піддослідного, якого не шукають.
Ти знаєш, де його досьє?
Він ризикує життям, щоб утекти.
Він проплив пів світу заради Кела.
Може, це прорив, на який ми чекали.
Я не знаю, де його досьє.
Бене?
Бене!
Ти хоч слухав мене?
Це прорив, якого я чекав.
Як ти мені таке кажеш?
Якби Іден була там, поклики привели б нас до неї.
-Ти це знаєш. -Я не знаю.
Добре, та я не прошу забути про Іден.
Прошу не забувати про нас, бо дата смерті через півтора року…
Байдуже мені до дати смерті.
Який уже сенс?
Добре.
Слухай, я знаю, що ти несерйозно, і я пожартую трохи,
та сенс життя — твоя сім'я.
У тебе досі тут і зараз є двоє дітей, і їм потрібен батько.
У тебе досі є тато. У тебе є я.
Вибач. Не дозволю забути про нас заради нездійсненної мрії.
Не називай цього так!
Бене, я втомилася говорити манівцями.
Я намагалася дати тобі простір, стати капітанкою човна…
-Я не просив. -Ти не дав вибору!
Ти залишив мене саму. І я зрозуміла. Досі розумію.
Але я намагаюся врятувати всіх пасажирів того літака.
Наразі я не вірю, що поклики врятують нас.
А якщо ти помиляєшся?
Слухай.
У покликів є ти.
У них є Саанві. У них є кожен пасажир.
В Іден немає нікого, окрім мене.
Привіт, що коїться?
Поясню дорогою.
Знайди досьє Генрі Кіма, будь ласка.
Тату, та жінка, чиє фото тремтіло, Анна Росс.
-Так. -Бачила вітряк і надгробки.
У неї такий самий поклик.
Вона їде на цвинтар у Рамапо, і їй не завадить твоя допомога.
Їдь з Мік.
Не забудь поїсти, тату.
Ми на когось чекаємо?
Я — ні.
Зачекай.
-Привіт. -Привіт.
-Давно не бачилися. -Так.
Агов. Ке… Усе гаразд.
Привіт.
-Вітаю, Джареде. -Як ти?
Вибач, Гейбе.
Класна щетина, старий.
Так! Непогана.
Гаразд, я зачекаю в авто.
-Радий бачити. -І я тебе. Бережи себе.
Зараз невдалий час…
Вибач. Я до Бена.
Ти досі у формі.
Так, уже понад рік.
Ціна правильних учинків.
Ми всі це цінуємо.
-Я маю… -Так. На самому верху?
-Так. -Добре.
Поліція.
Маєш хвильку?
Ні, якщо не скажеш, що поліція нарешті щось зробить,
щоб знайти мою доньку.
Навіть не передзвонюють.
Бене, старий…
Тобі треба зробити перерву.
Я ніколи не робитиму перерви. Ніхто не розуміє?
Поки не знайду її.
Бене, детективи не передзвонюють тобі не просто так.
Штат оголосив Іден мертвою. Поліція закрила справу про зникнення.
Я хотів, щоб почув від друга, а не від незнайомця.
АКТ СМЕРТІ — ІДЕН СТОУН
-Ні. -Бене.
На мосту знайшли відбитки Анджеліни й Іден.
Знайшли її рюкзак, який плив після того, як Ґрейс…
-Та не тіл! Де тіла? -Уже говорили, Бене.
Течії. Вони б винесли їх в Атлантику.
Ми не очікували, що знайдемо тіла.
Вона десь там. Вона жива.
Якщо поліція не шукатиме, то пішли вони. І пішов ти, Джареде!
Я не зупинюся.
Я не можу.
Співчуваю тобі.
Треба шукати Анджеліну Майєр.
П'ятдесят кілограмів, 157 сантиметрів, каштанове волосся.
У неї 16-місячне дитя…
Я заварю тобі чаю.
…вона озброєна й небезпечна.
Блокпост на кожен платний пункт до кордону.
Що з розшуком Ембер?
Тобі потрібна дружина. Де вона?
Вона пішла.
Я посиджу з тобою, доки вона не повернеться.
Ви до кого?
Це ти?
Боже мій.
Тату!
Як?
Мама вигнала Анджеліну.
Ти був єдиним, хто хотів її повернути.
Як вона потрапила в дім, Келе?
Я розповів їй про ключ.
Що?
Я так і знала.
Вибачте. Я думав, поклик хотів…
Мама казала, що не хоче її бачити.
Ми казали, не довіряти їй.
А ти не послухав!
А тепер мама мертва!
-Дав їй забрати Іден! Ти винен! -Олів!
Ти дозволив їй забрати Іден!
Це все твоя провина!
Ходімо, друже. Приведімо до порядку.
Наповнила рідиною.
Рівень кисню низький. Хвилююся за серце й легені.
Генрі, ти в безпеці. Ми не зашкодимо. Хочемо допомогти.
-Ледь не підстрелив його. Залетів. -Не день відкритих дверей.
Вибачте. Мік дала код. Вам потрібна допомога?
Так, у нього явні ознаки голоду, сенсорної депривації, нестабільного дихання.
-Можу спробувати дещо? -Авжеж.
Серцебиття падає. Рівень кисню зростає.
Що б він не пережив, досі страждає.
Залітай будь-коли.
Маю ще роботу.
Скринька
для хлопчика.
Яка скринька? Немає скриньки.
Вона була при мені.
Маю віддати хлопчику.
Маю ввести заспокійливе, поки серце б'ється.
Відправ Мікаелу до порту. Надіюся, уміст скриньки ще там.
АКТ СМЕРТІ
Боже мій.
Іден.
Анно.
Бене? Ви тут.
Щось знайшли?
Що ж, я тут недовго, але цей поклик…
Навіть не знаю, що нам шукати.
Я знаю. Мою доньку, Іден.
Божечку мій.
Я думала, вона померла.
Не померла.
Не був такий упевнений, що вона жива, як зараз.
Де вона може бути?
Я тут нікого не бачила.
Відчуваєте?
Не знаю.
Флюгер. Дивіться.
Указує в іншу сторону.
Це не справжній порив.
Це поклик.
Приведе нас до Іден.
Чому Генрі закликав тебе? Що в скриньці?
Навіть не пам'ятаю його в літаку.
Сили нацбезпеки тут. Іншим разом.
Ні, треба знайти. Відповіді тут.
-Я знаю. -Це небезпечно для 828-х.
Вони нас помітять. Не можемо.
Лише ти, а не я. Я зможу.
-Келе… -Скажи, як знайти контейнер.
Гей.
Маскування.
Потрібна підмога.
Іден!
ПРИКОРДОННО-МИТНА СЛУЖБА США
Іди до води.
Біля корабля є контейнери.
Повільніше. Занадто швидко йдеш.
Я так завжди ходжу.
Це підозріло.
Повільніше.
Можна мені слово?
Венсе?
Давно не бачилися. Зупинись.
-Ти мене бачиш? -Бачу.
І бачу, як федерали говорять з працівниками
біля сусіднього контейнера.
Вони тебе зараз побачать. Назад.
-Вибач. -Як усі Стоуни.
Як міль на полум'я, коли йдеться про небезпеку.
Це метафора? Бо я пропустив старшу школу.
Добре, Келе? Контейнер Генрі у третьому ряду.
Він синій. На ньому цвіт вишні.
Третій ряд, синій, цвіт вишні. Зрозумів. Венсе, скажи, коли.
Вони зараз підуть.
Коли я скажу…
Не те «коли»!
Добре, Келе. Бачиш його?
Так, добре. Тобі треба…
Не добре.
Там понад десяток федералів і поліціянтів.
Оце збіг.
І не кажи.
Я тут, бо почув про 828-х по сканеру. То це ти?
Не знаю, у що ти вплутала Кела, але я не хочу знати.
-Я не прошу про послугу. -Це добре, бо не можу допомогти.
Так.
Я тебе не бачив півроку?
Тепер бачу двічі за день. Які шанси?
-Мабуть, це знак. -Так, саме цього я і боюся.
Гарний вигляд. Наче щаслива.
-Так і є. -Добре.
Я теж.
Я рада.
Гаразд. Де твій племінник?
Лягаві наближаються, за кілька контейнерів.
Чекай, я щось чую.
Тікання.
Келе, забирайся. Може бути бомба.
Все гучніше й швидше.
Трясця, Гері. Якого біса ти наробив?
Я нічого не чую, але забирайся.
Не чуєш?
Це поклик.
Стривай. Я щось бачу.
-Може, скринька. Я покажу… -Не відкривай. Повторюю, не відкривай.
Боже мій.
Це не просто скринька.
Що це таке?
Це чорна скринька.
Ущух. Для вас теж?
Так.
Татку!
Іден.
Татку!
Іден!
-Іден! -Татку!
Іден! Я з тобою.
Привіт.
Татку!
Бене! Ви маєте йому допомогти!
Він тоне.
Бене!
Допоможіть йому!
Потримайте. Я допоможу твоєму татку.
Викличте швидку!
Боже мій.
Гей.
Співчуваю тобі щодо мами.
Це все моя провина.
Ні.
Потрібен час, та все буде добре. З вами всіма.
У цьому немає сенсу. Поглянь на мене. Я дивак.
Ні. Не знаю, як ти став таким великим, та знаю,
що твоє серце таке саме.
Що там із тобою сталося?
Я вже й не знаю. Наче я прокинувся після сну.
Думай, Келе.
Це важливо.
Треба повертатися до літака!
Усі відповіді в літаку. Я знаю.
Коли відвезеш мене до «Еврики»?
Що таке?
Літак зник, Келе.
У хорошому настрої.
Уперше за довго.
Щодня протягом двох років,
двох дуже важких років,
я намагався з'ясувати, коли все пішло не так.
Моя мама померла.
Іден зникла.
Я постаршав,
і я не маю жодних відповідей.
Келе, це складно.
Річ у тім,
щодня я думав, що якщо я зможу повернутися до літака,
може, я все виправлю, і…
Сьогодні нарешті в мене знову був поклик.
Здається, наче літак повернувся до мене.
Гей.
Ходімо.
Неймовірно.
Зникла з «Еврики», тепер тут.
Це точно така ж чорна скринька рейсу 828, запис голосу і все таке.
Точно?
Ми роками досліджували кожен його міліметр всередині й зовні.
Поруч зі згорілим фюзеляжем чорна скринька.
Вона була там, поки не зникла разом з рештою літака.
Можливо, у ту мить, коли Анджеліна вбила Ґрейс,
як коли кіль зник, коли я вбила мера.
То як повернулася? І як Генрі переправив через пів світу?
Як кубинський рибалка знайшов кіль? Хтозна?
Якщо вона повернулася, де решта літака?
Хлопчик. Де хлопчик?
Хлопчику?
Ти той хлопчик.
Навіть не дивився… Як він зрозумів?
Це дуже хороше питання.
Схоже, ти саме той, кого він шукав.
БЕН: ЦЕ НЕ ВОНА
Гей, треба йти. Гадаю, у Бена був важкий день.
Наглянете за Генрі та скринькою?
-Тримайте в курсі, якщо отямиться. -Авжеж.
Будь ласка, скажи Бену, що ми з ним. Усі ми.
Я молитимуся за вашу дівчинку.
ЦІЛОДОБОВИЙ ЗАХИСТ
Тримаю рівну висоту.
Допоможіть!
…рівну висоту.
Допоможіть!
Венсе!
Тримаю рівну висоту.
Допоможіть!
Прошу пробачення, народ. Це була надзвичайна турбулентність…
Ще раз.
Секунду. Синхронізую записи з камер спостереження з «Еврики».
Допоможіть!
Та запис голосу зі скриньки — запис із самого рейсу.
То як ми їх чуємо в «Евриці»?
Гадки не маю.
Але чорна скринька повернулася не просто так, і вона говорить з нами.
Тож треба послухати.
Може, Дейлі ще живий.
Тату, співчуваю тобі.
Співчуваю.
Що сталося?
Я думав, це Іден. Я був упевнений.
Я чув «татку». Я…
Ти пішов за покликом. Так старався.
Я думав, вийде щось хороше.
Щось хороше таки вийшло.
Бен врятував тата та його сина від утоплення.
Так, що ж…
Знову ж таки, поклики продовжують дражнити мене.
Слухай, я…
розумію, що ти намагався зробити.
Гадаю, усі розуміємо.
Але, може, час попрощатися.
Нам усім не вистачає її.
Відпускати нормально.
Ваша мама померла, і це…
ледь не знищило мене.
І все ж мені…
Мені важко дихати.
Я мушу. Для неї.
АКТ СМЕРТІ — ІДЕН СТОУН
Для всіх нас.
Знайти Іден.
Я маю триматися за цю надію.
Не припиню шукати.
Дивися, щаслива.
Погляньмо.
Ще один. Мені подобається.
Іди сюди.
Треба поговорити.
Розфарбовуй.
Розібралася?
Так, але мені допоміг Бен Стоун.
Мав такий самий поклик, що й Іден.
Щось наближається.
Щось жахливе.
Можна мені печиво, матусю?
Що завгодно для тебе, янголятко моє.
Тоді треба йти.
Переклад субтитрів: Жолудь Добровольський