‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫בפרקים הקודמים...‬
‫המדינה הכריזה רשמית שעדן אינה בחיים.‬
‫טביעות האצבעות של אנג'לינה ושלה ‬ ‫היו על הגשר. התרמיל שלה נמצא צף בתעלה.‬
‫כן, אבל לא נמצאו גופות! למה?‬
‫אני לא אפסיק. אני לא יכול.‬
‫תרשו לי לנסות משהו?‬
‫אריקה ברנס. היא שדדה‬ ‫חנות נשק עם החבר שלה, רנדל בר.‬
‫גלי ULF נפלטים במהלך רעידות אדמה.‬
‫אבל רעידות אדמה לא גורמות לקפיצה בתדר.‬ ‫אז מה כן?‬
‫אנחנו מחוברות.‬ ‫אם את המלאך השומר שלי, תוכיחי לי.‬
‫זה מבחן האש שלנו.‬
‫אותות ומופתים.‬
‫למה אתה חוזר על זה?‬ ‫-מתי כ"ד, פסוק כ"ד.‬
‫"כי יקומו נביאי השקר ‬ ‫וייתנו אותות גדולים ומופתים."‬
‫אמרת לי להביא את המלאך השומר שלי.‬
‫ואתה צדקת. הייתי זקוקה לעדן.‬
‫היא קראה לך להציל אותנו.‬
‫תעזור לי. בבקשה, אדריאן.‬
‫מה השעה?‬ ‫-מאוחר מדי בשביל שמישהו ידפוק ככה בדלת.‬
‫רק רגע...‬
‫איפה בן?‬ ‫-טוב לראות גם אותך, ואנס.‬
‫תודה שבאת בשעה כזאת.‬ ‫-מה קורה?‬
‫סגרתי עסקה לשחרר את איגן‬ ‫אם הוא ימסור את המיקום של עדן.‬
‫הייתי אמור להיפגש במיקום הזה עם בן, ‬ ‫אבל אחיך הבריז לי.‬
‫מה קורה?‬ ‫-אבא יודע איפה עדן?‬
‫הוא לא סיפר לכם.‬
‫בן עלול להיהרג במקום שאליו הוא יצא לבד.‬
‫בסדר. לפני כמה זמן זה היה?‬ ‫-שעתיים.‬
‫עליית הגג.‬ ‫-כן.‬
‫חשבתי שהילדים המתבגרים שלי מבולגנים, ‬ ‫אבל זה...‬
‫מי יודע מה הסיסמה?‬
‫תן לי לנסות.‬
‫אולי אני יודעת.‬
‫מה היה הקוד?‬
‫יום ההולדת של עדן.‬
‫אין שום דבר בדואר היוצא שלו...‬
‫והיסטוריית החיפוש נמחקה.‬
‫השיחות מופנות ישר לתא קולי.‬
‫והנייד נמצא כאן.‬
‫הוא התקשר בטלפון חד פעמי.‬
‫כן. טוב, לימדת אותו היטב.‬
‫אז מה נעשה? בסדר, איך נמצא את אבא?‬
‫היחיד שיודע איפה למצוא את בן הוא איגן,‬
‫והוא לא יגיד לי כלום.‬
‫אלך על הבוקר.‬ ‫-אבוא איתך.‬
‫המטופלים שלך זקוקים לך.‬ ‫אני יכולה להתמודד עם איגן.‬
‫אז פשוט נשב כאן ונדאג?‬
‫כולנו צריכים לדאוג.‬
‫אין מצב שזה יסתיים בטוב.‬
‫על שום מה זכינו בביקור, הבלש וסקז?‬
‫אני מחפש את אריקה ברנס.‬ ‫-אריקה?‬
‫תצטרפי אלינו, בבקשה.‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫כן, לאחרונה רכשת כמות גדולה של דשן.‬
‫תשעים ק"ג, ליתר דיוק.‬
‫הכמות הזאת מעוררת חשד.‬ ‫זאת לא בדיוק עונת השתילה כאן.‬
‫הדשן זול יותר בחורף.‬ ‫היינו צריכים למלא את המלאי בחממה.‬
‫בסדר. אכפת לך אם אסתכל?‬ ‫-אתה מוזמן.‬
‫הצילו!‬
‫עזרו לי!‬
‫הצילו!‬
‫מה, לעזאזל?‬
‫דבורי דבש.‬
‫חמניות, מנטה, כוסברה.‬
‫זה נותן לדבש טעם נוסף.‬ ‫לשם כך קנינו את הדשן.‬
‫אז הוא רק מיועד לחקלאות, מה?‬ ‫-אנחנו רק מנסים להתפרנס בכבוד.‬
‫הממשלה לא בדיוק תמכה בנו.‬
‫אני מבין את זה.‬
‫מפרי עמלנו. תיהנה.‬
‫תודה. בהצלחה.‬
‫מה את זוממת? למה קנית את כל הדשן הזה?‬
‫תירגע. הכול בשליטה.‬
‫כבר הייתי בסיפור הזה.‬
‫לא ארשה שמשהו יקרה שוב תחת אחריותי.‬
‫אמון הוא דבר הדדי, מבינה?‬
‫ואני מאמינה שהמצב עם בן סטון בשליטה.‬
‫אני אטפל בו.‬
‫מצטער, אין לך מזל.‬
‫מה זאת אומרת? איפה איגן?‬
‫הוא לא רוצה לראות אותך.‬ ‫אבל הוא שלח לך פתק.‬
‫- מחפשת את אחיך, זהבה?‬ ‫אם הוא לא בוטח בך, גם אני לא -‬
‫טוב, דבר אליי.‬
‫על מה?‬
‫על כל דבר. אני צריכה קריאה מבוקרת.‬
‫תספר לי על, לא יודעת, על הדייט האחרון שלך.‬
‫החופשה האחרונה. הארוחה האחרונה. לא חשוב.‬ ‫-טוב. ברוב הבקרים אני אוכל שיבולת שועל.‬
‫אורגנית, בפתיתים, שלא עובדה בסכין פלדה,‬ ‫עם חלב שקדים, אוכמניות,‬
‫קמצוץ זרעי צ'יה...‬
‫נראה לי שזה מספיק. ‬ ‫תוציא אותי מכאן עכשיו, טרוי.‬
‫מוציא.‬
‫אני מכין גם חביתה צרפתית עם חמאת נורמנדי. ‬ ‫ממליח את המחבת...‬
‫אתה בטוח שה-MRI התפקודי הזה עובד?‬
‫מאיפה השגת אותו?‬
‫נתתי תמורתו את הכרטיסים שלי למשחקי הנטס.‬ ‫הוא עובד.‬
‫לעזאזל.‬
‫אני לא מבין. מה קיווית שיקרה?‬
‫מאז שקיבלנו את הקופסה השחורה בחזרה,‬ ‫חקרתי תדרים אולטרה נמוכים.‬
‫טווסים, למשל, משתמשים בהם כדי לתקשר,‬ ‫וחשבתי שאולי...‬
‫שגם נוסעים יכולים?‬
‫מישהו או משהו מתקשר איתנו באמצעות ULF. ‬ ‫אני בטוחה.‬
‫את מתכוונת לכוח עליון?‬
‫כלומר ש-ULF הוא סוג של תדר של אלוהים?‬
‫כן, זה מוצא חן בעיניי.‬ ‫אבל כשאני מקשיבה להקלטת הקופסה השחורה‬
‫או לך מדבר על שיבולת שועל,‬ ‫סריקת המוח שלי מראה בדיוק אותו דבר.‬
‫בסדר. זה היה כישלון.‬
‫עדן.‬
‫עדן, זה אבא.‬
‫הנה את. את לא יכולה לברוח ככה.‬
‫אנחנו משחקות ברואה ואינו נראה, ‬ ‫והמקום הזה מסוכן.‬
‫איש.‬ ‫-כן. כן, איש רע.‬
‫איש רע מאוד. ‬ ‫אבל אל תדאגי, אמא תשמור עלייך.‬
‫מי הכי אוהב אותך?‬
‫אמא.‬
‫זה נכון, מלאך.‬
‫אמא.‬
‫עדן!‬
‫עדן, תחזרי! עדן!‬
‫היי. איך הלך?‬
‫עיניים למעלה, וסקז.‬
‫קניית הדשן התבררה כלגיטימית.‬
‫אבל עדיין יש לי תחושה מטרידה בעניין.‬
‫זה בטח שום דבר.‬
‫מה יש לך שם?‬
‫אדריאן והצוות שלו מייצרים דבש. כן.‬
‫סילקת אותי מהמיטה הבוקר בשביל צנצנת דבש.‬
‫אני מצטערת, אדוני השוטר. ‬ ‫אני יכולה לפצות אותך?‬
‫לא יודע. את יכולה?‬
‫תוריד את הבגדים.‬
‫תביא את הדבש.‬
‫כן, גברתי.‬
‫עשה מה שאומר.‬
‫תנשום פנימה והחוצה.‬
‫תתרכז בשחרור כל הכעס והכאב שלך.‬
‫בסדר.‬
‫מה קורה, לעזאזל?‬
‫תמשיך לנשום. פנימה, החוצה.‬
‫אחי.‬
‫אני יכול לעשות זאת.‬ ‫-אחי!‬
‫אתה צריך עזרה, גבר! אני פורש.‬
‫היי. חכה רגע.‬
‫הכול בסדר?‬
‫סליחה, אני לא יודע מה קרה.‬
‫טוב, עד עכשיו היו לך הישגים מצוינים.‬ ‫מותר מדי פעם להיכשל.‬
‫אני כנראה רק לא מרוכז.‬
‫המשפחה שלי עוברת משבר כרגע.‬
‫אכפת לך אם אלך הביתה?‬
‫כמובן. אודיע למטופל של שלוש וחצי.‬
‫אנחנו חייבים להציל אותה.‬
‫זה תפקידנו.‬
‫תבטיח לי.‬
‫אני מבטיח.‬
‫עדן, נכון שלפעמים את רואה דברים בראש?‬
‫כמו טחנת הרוח?‬
‫כן, אמא.‬
‫ראית את האיש הרע בראש שלך?‬
‫לא.‬
‫את הבאת אותו לכאן?‬ ‫-לא, אמא.‬
‫האיש הרע הוא כמו הזאב ב"כיפה אדומה".‬
‫הוא רוצה לפגוע באמא.‬
‫את רוצה שאמא תיפגע?‬ ‫-לא, אמא.‬
‫טוב, זאת הסיבה שאנחנו צריכות ‬ ‫להישאר למעלה ואף פעם לא לדבר עם זרים.‬
‫את מבינה?‬ ‫-כן, אמא.‬
‫עדן. מי האדם היחיד ‬ ‫בכל העולם שאת יכולה לסמוך עליו?‬
‫על אמא.‬
‫זאת הילדה שלי.‬
‫אני מצטערת. אני...‬
‫אנחנו לא רוצות צרות. ‬ ‫הזדקקנו רק למקום לישון.‬
‫אנחנו יכולות ללכת.‬ ‫-זה בסדר. אני יודעת מי את, אנג'לינה.‬
‫נפגשנו לפני שנתיים, ‬
‫ביום שבו אדריאן קרא לך המלאך המבורך שלו.‬
‫אני מאמינה בך. אני מאמינה בכל המלאכים.‬
‫אנחנו רק לא רוצות שיאונה לנו רע.‬ ‫-אתן מוגנות. שתיכן. אני אדאג לכך.‬
‫בואי.‬
‫זאת...?‬
‫יש אחת בכל חדר.‬
‫אם המשטרה תבוא לפגוע בנו.‬ ‫ניקח את זה ונברח מהדלת האחורית,‬
‫ואז יבואו הזיקוקים.‬
‫אני אומר לך, ‬ ‫אנג'לינה נמצאת כאן עם הבת שלי.‬
‫שתיהן מתו. זה התפרסם בכל החדשות.‬
‫ראיתי אותן במו עיניי.‬
‫אתה יודע, אדריאן אמר שאתה משוגע.‬
‫כל מה שעשיתי היה לנסות לעזור לנוסעי 828.‬
‫כולנו באותה סירת הצלה.‬ ‫לא באתי לכאן כדי לפגוע באף אחד.‬
‫רק להחזיר את הבת שלי.‬
‫אם תמשיך להקשיב לאדריאן,‬
‫תתעלם מהקריאות,‬
‫תיתן מחסה לחוטפים, לרוצחים,‬
‫איך זה יעזור לך לשרוד את תאריך המוות?‬
‫מי הנוסעים האחרים שנמצאים כאן?‬
‫בחייך. תן לי לעזור.‬
‫אריקה, ויולט, ליאם, ‬ ‫אוסקר, מאדי וכמה תומכים.‬
‫אתה יכול להציל את כולם, דונובן.‬ ‫אתה ואני. רק תשחרר אותי.‬
‫קדימה.‬ ‫-דונובן. אני צריך עזרה. איפה אתה?‬
‫דונובן!‬
‫אני צריך ללכת.‬
‫לא, חכה, בבקשה. הבת שלי.‬ ‫תשאל את אדריאן ישירות אם הן כאן.‬
‫ותגיד לו ש"לרמות את המאמינים ‬ ‫זה לחולל אותות ומופתים".‬
‫תגיד לו את זה.‬ ‫-עליי ללכת.‬
‫"אותות ומופתים."‬
‫לא! תעזור לי!‬
‫עליכם לחכות לו בבית. אם אשמע משהו...‬ ‫-אם תשמע משהו, אנחנו רוצים להיות כאן.‬
‫הסיכוי הכי טוב שלנו ‬ ‫לגלות לאן אבא הלך הוא להישאר איתך.‬
‫אז אנחנו לא זזים.‬
‫עקשנות היא בוודאי תכונה גנטית.‬ ‫אל תפריעו ואל תיגעו בשום דבר.‬
‫היי.‬
‫שמעתי שגדלת, אבל וואו!‬
‫היי. אתה בסדר?‬
‫אני מכינה תה מאצ'ה וזנגביל מרגיע עם דבש.‬
‫חבר'ה, אני בסדר. זה רק מזג אוויר יבש.‬
‫קאל, הצלקת שלך.‬
‫עדיין לא יצא לי לדגום אותה.‬
‫היי. אבא שלכם יהיה בסדר.‬
‫כן. הלוואי שהייתי בטוח כמוך.‬
‫היא עדיין ממשיכה להדהים אותי.‬ ‫-הייתי אומרת שזה צפוי בהתחשב בנסיבות.‬
‫אתמול בלילה הייתה לקאל קריאה.‬
‫אוסף חפצים מיתולוגיים שאספנו נדלקו.‬
‫הם זהרו.‬
‫כולל המצפן,‬
‫שהייתה עליו כתובת נסתרת. ‬ ‫"דיווינה קונסיינסיה".‬
‫תודעה אלוהית.‬
‫כולם מבינים לטינית?‬
‫כל הסימנים האלה מעידים ‬ ‫על ישות אלוהית יודעת כול.‬
‫לא משנה איך נקרא לזה,‬ ‫שם הייתה טיסת 828 כל השנים האלה.‬
‫המקום שאליו נעלמתי.‬
‫המקום שבו ידעתי את כל התשובות.‬
‫אולי הכנסת את הנוסע הלא נכון למכונה.‬
‫קאל, איך אתה מרגיש ביחס למקומות סגורים?‬
‫מה אתה עושה בבית?‬
‫הצטננות. הבסתי את תאריך המוות שלי, ‬ ‫אבל לא שפעת. מדהים, לא?‬
‫כן. גם קאל משתעל.‬
‫בטח מסתובב איזה וירוס.‬
‫תה ודבש. גרייס תמיד...‬
‫מיק? היי, מה קורה?‬ ‫-יש דבורים בכל מקום...‬
‫נראה שהקריאות הולכות ומתחזקות.‬
‫ראיתי דבורה בחדר של בן,‬ ‫אבל לא ייחסתי לזה חשיבות.‬
‫אריקה ברנס.‬
‫היא לא הייתה אחת מהמטורפים‬ ‫שתכננו את המארב אצל ואנס?‬
‫היי, אני צריכה טובה.‬ ‫-אני שומעת.‬
‫איזה מידע יש לך על נוסעת בשם אריקה ברנס?‬
‫הרבה, למען האמת. למה את שואלת?‬
‫בן נעדר, ואי אפשר למצוא אותו. ‬ ‫הייתה לי קריאה.‬
‫היו בה דבורים,‬ ‫ואחת מהן נחתה על תמונה של אריקה.‬
‫דבורים? הכוונה לדבורי דבש?‬
‫כן, נראה לי? למה?‬
‫יש לי את התשובה לקריאה שלך.‬
‫אני יודעת איפה בן.‬
‫מה קורה כאן, לעזאזל?‬
‫שום דבר לפי איך שזה נראה.‬
‫המקום הזה היה עמוס קודם.‬
‫הייתה שם חבורה של נוסעי 828 בהנהגת אדריאן.‬
‫הם יצרו רושם שהם מתפרנסים מחקלאות,‬
‫מייצרים דבש, איזו שטות רוחנית.‬
‫קודם. ואז הלכת לדריאה?‬
‫כן, כדי לתת לה את הדבש.‬
‫מי רוצה את זה?‬
‫עדיף שהשוטרת לשעבר.‬
‫תקשיבו. אל תפעלו‬ ‫עד שנסרוק את המקום במלואו.‬
‫הערת אגב, שיחת זוג נשוי.‬
‫נראה לי שקורה משהו בין ג'רד ודריאה.‬
‫כן, הם עושים סקס.‬
‫ידעת מזה?‬ ‫-כן.‬
‫דריאה סיפרה לי. שיחת בנות.‬
‫טוב, בן, אם אתה שם, אנחנו באים לחלץ אותך.‬
‫מה קורה למעלה?‬ ‫למה אתה לא מרשה לאף אחד לעלות לשם?‬
‫נמצאת שם נוסעת אחרת שזקוקה למחסה.‬
‫זאת אנג'לינה עם התינוקת שהיא חטפה?‬
‫מה?‬
‫כדאי לך להיזהר במה שאתה אומר, אדריאן.‬
‫"לרמות את המאמינים ‬ ‫זה לחולל אותות ומופתים."‬
‫איפה שמעת את זה?‬
‫בן סטון צדק.‬ ‫-אמרתי לך לא לדבר עם האיש הזה.‬
‫אמרת שכולנו באותה סירה כאן.‬
‫ואז אתה כולא את בן‬ ‫ואפילו לא מספר לאחרים שהוא כאן?‬
‫מה קורה? אם אתה רוצה שנבטח בך,‬ ‫אתה חייב לספר לנו את האמת.‬
‫אנג'לינה כאן?‬
‫לא הייתה לי בררה. לא היה לה לאן ללכת.‬
‫היא הרגה את האמא של הילדה הזאת.‬
‫אני לא הולך לכלא בגלל הפסיכית הזאת.‬
‫אני אפטר ממנה.‬
‫זה בסדר, עדן. זה החדר שלי.‬ ‫תישארי כאן, בסדר?‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫אמא, חזרת.‬
‫תודה לאל. אני זקוקה לעזרתך.‬
‫עזרה?‬
‫כבר אי אפשר לעזור לך.‬
‫את רצחת אישה חפה מפשע וחטפת את התינוק שלה?‬
‫גרייס...‬
‫מתה?‬
‫לא התכוונתי לעשות את זה. באמת.‬
‫אל תטרחי.‬
‫אני כבר לא מזהה אותך יותר.‬
‫לכי עכשיו, או שאקרא למשטרה.‬
‫אמא, בבקשה. אני מתחננת. אין לנו לאן ללכת.‬
‫את מתכוונת שלא נשאר אף אחד שתוכלי לנצל.‬
‫אמא.‬
‫אני לא שומעת.‬ ‫-לא!‬
‫המשפחה הזאת שילמה מחיר יקר מדי בגללך!‬
‫אמא, בבקשה!‬ ‫-זהו זה! החוצה!‬
‫אמא.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫את מתה בשבילי.‬
‫יורד שלג.‬
‫גם את רואה את זה?‬
‫כן, מלאך שלי.‬
‫שלג מיוחד מאוד. הוא נשלח לשתינו.‬
‫עכשיו אני יודעת למה הובאנו לכאן.‬
‫"צדיק מצרה נחלץ,‬
‫ויבוא רשע תחתיו."‬
‫קאל? אתה בסדר?‬
‫אם "בסדר" זה להרגיש‬ ‫כמו סרדין בפחית שימורים, אז כן.‬
‫בסדר. מתחילים.‬
‫מה, לעז...‬
‫אבא!‬
‫תוציאו אותי מכאן!‬ ‫-טרוי, משמאלך. תכבה את הקופסה השחורה.‬
‫היא לא מחוברת.‬
‫אתה בסדר.‬
‫מה קורה, לעזאזל?‬ ‫-אני מצטערת. זאת בטח הייתה תקלה.‬
‫לא, זאת הייתה קריאה.‬
‫ראיתי את אבא ואת עדן. אולי הם בצרה.‬
‫אני יודע איפה הם.‬ ‫-אני באה.‬
‫רק רגע, אבא שלכם כבר מנסה למצוא ילד אחד.‬
‫לא אתן שיאבד עוד אחד. אני אלך. איפה הוא?‬ ‫-זאת הייתה קריאה שלי. אני אלך.‬
‫תחזיק לרגע?‬ ‫-כן.‬
‫אחת, שבע, אף, אחת, שלוש...‬
‫זה סתם אוסף אקראי של מספרים ואותיות.‬
‫זה כתוב בדם?‬
‫- 17-אף 13-בי 21-די‬ ‫5-אף 26-אי 31-איי 5-סי -‬
‫זה בן. הוא כאן. הוא חי.‬
‫איך את יודעת?‬
‫17-אף, 13-בי, אלה מספרי מושבים.‬ ‫בן ישב במושב 5-סי.‬
‫הוא אומר לנו מי בפנים.‬
‫לדעתי, היא צריכה ללכת.‬
‫וגם אתה.‬
‫מה? לא. תראה. איבדתי את דרכי.‬
‫אתה מאבד את דרכך עכשיו.‬
‫אמרת שמצאת את האמת בזכות אנג'לינה.‬
‫טעיתי, אבל אתקן את זה. תנו לי יום אחד.‬
‫ואז מה? איך נוכל לבטוח בך?‬
‫לא תוכלו.‬
‫הוא מגרש אותי לאחר שהבטיח לתת לי מקלט.‬
‫מי אומר שהוא לא ינהג ככה עם מישהו מכם?‬ ‫-אבל את רוצחת.‬
‫גם אם מעשיי מקובלים עליך וגם אם לא,‬ ‫אנחנו מחוברים.‬
‫כולנו.‬
‫מה עשית?‬
‫לכל הרוחות.‬
‫בסדר. הם מחזיקים אותם בפנים. עלינו להיכנס.‬
‫ג'רד אמר לחכות.‬ ‫-אין לנו קליטה כאן ולא זמן. בן זקוק לנו.‬
‫אני לא מחכה. אני נכנסת.‬
‫עצרו!‬
‫יש להם פצצה.‬
‫כולכם תעמדו למבחן.‬
‫אני לא מקבל פקודות מילדה קטנה.‬
‫אני לא ילדה קטנה.‬
‫מה זה אמור להיות?‬ ‫-זה נפץ.‬
‫הדשן. בנית פצצות?‬
‫כולם לרדת לרצפה.‬
‫עכשיו!‬
‫היום הוא יום המשפט שלכם.‬
‫לא ייאמן.‬
‫רגע, לא ייתכן שזה אמיתי.‬
‫מה?‬
‫אם אני קוראת את הסריקה נכון,‬
‫היא מראה שמרכז הזיכרון של קאל פעל‬ ‫בזמן שהייתה לו קריאה.‬
‫אולי קאל נזכר במשהו מהזמן שהוא...‬
‫מהזמן שבו כולכם הייתם בזוהר.‬
‫איך אפשר לזכור משהו שעדיין לא קרה?‬
‫תודעה אלוהית.‬
‫האם טעינו לאורך כל הדרך?‬
‫האם קריאות...‬
‫הן זיכרונות?‬
‫הקפטן.‬
‫כן, אמא.‬
‫עדן.‬
‫לא, אמא.‬
‫"הוא זאב גדול ורע."‬
‫"תישארי למעלה."‬
‫"אל תדברי עם זרים."‬
‫"טוב, אמא."‬
‫אני בא אלייך, יקירתי.‬
‫הגיע זמנכם לעשות חשבון נפש.‬
‫זה יהיה משפט האש שלכם.‬
‫המלאך השומר שלי יציל את הראויים‬
‫וינחה אותנו אל הגאולה.‬
‫עדן‬
‫היא רק ילדה,‬
‫לא מלאך.‬
‫זה יהיה בסדר. אנחנו נלך ביחד.‬
‫ביחד נמצא את הגאולה.‬
‫אמא.‬
‫את רוצה שאהיה אמא שלך?‬
‫אמא.‬
‫את המלאך השומר שלי.‬
‫לעולם לא אפקפק שוב בקשר שלנו,‬ ‫ילדה מתוקה שלי.‬
‫"ידעתי את המחשבות ‬ ‫אשר אנוכי חושב עליכם, נאום אדוני."‬
‫אני יודע מה זה לפענח את הסימנים לא נכון.‬
‫תאמיני לי.‬
‫את יכולה לעצור זאת.‬
‫את לא צריכה עוד דם על הידיים שלך.‬ ‫-דם על הידיים שלי?‬
‫היית באותה קריאה על המטוס, אדריאן.‬
‫הדם היה על הידיים שלך!‬
‫כל מי שאי פעם אהבתי נטש אותי.‬
‫פיט,‬
‫משפחת סטון,‬
‫אפילו אמא שלי.‬
‫שכנעת אותי להאמין בך.‬
‫נשבעת שתגן עליי. ואז הפקרת אותי למוות!‬
‫אבל לא הפקרתי!‬ ‫-אתה כן הפקרת!‬
‫אבא מגיע.‬
‫צדקת. אדריאן שיקר. ואנג'לינה, היא מטורפת.‬ ‫אנחנו חייבים להסתלק מכאן.‬
‫אתה לא הולך לשום מקום.‬
‫עלינו להזעיק גיבוי. צוות חבלנים.‬
‫המקום עלול להתפוצץ בכל רגע.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫חבר'ה, בחייכם.‬
‫בסדר, תתקשר לבאוורס.‬
‫אני אלך בכביש ואראה אם...‬ ‫-וסקז.‬
‫קאל. תתרחק. יש פצצה.‬
‫אני יודע.‬ ‫-לא. אז אני באה איתך.‬
‫לא, רק אני.‬
‫הוא אמר לי אותו דבר. הייתה לו קריאה.‬ ‫אבל הוא לא ציין פצצה.‬
‫קאל! אבא שלך ואחותך בפנים.‬ ‫אם המקום הזה יתפוצץ...‬
‫יהיה בסדר, דודה מיק.‬
‫ככה זה חייב להיות.‬
‫מיק, בואי.‬
‫אינכם מבינים?‬
‫אמונתכם תהיה כמו זהב שנבחן באש.‬
‫והמבחנים האלה יוכיחו‬
‫שאמונתכם שווה הרבה יותר מזהב שניתן להשמיד.‬
‫מי שם?‬
‫יש לה פצצה.‬
‫היי. הכול יהיה בסדר. אני מבטיח.‬
‫מי אתה?‬ ‫-זה רק אני, אנג'לינה.‬
‫את צדקת.‬
‫אלוהים מכיר את ליבנו, ומעמיד אותנו‬ ‫במצבים שהוא יודע שנוכל להתמודד איתם.‬
‫משה.‬
‫חזרת אליי.‬
‫נוכל לשוחח?‬
‫בפרטיות.‬
‫אני בוטח רק בך.‬
‫אם יש לך קו ירי נקי, תירה.‬
‫שלילי.‬
‫בוא איתי.‬
‫לא לזוז!‬
‫עכשיו הם נעלמו.‬ ‫-לעזאזל!‬
‫איבדתי אותה. אנג'לינה וקאל יצאו משם.‬ ‫-אתה בסדר?‬
‫ואנס לא רואה את אנג'לינה. צריך להזדרז.‬ ‫-כן.‬
‫תודה. אנחנו חייבים לצאת מכאן.‬ ‫כל הבית ממולכד עם חומרי נפץ.‬
‫לא! הוא בסדר. אנחנו צריכים לעזור לו.‬
‫צריך לעזור לכולם.‬
‫אבל אסור לבטוח באריקה. היא ירדה מהפסים.‬
‫עדן. ראיתי אותה, מיק.‬
‫קאל מטפל בזה. הוא עם אנג'לינה.‬
‫למה הבאת אותו?‬ ‫-לא הבאתי. הוא בא לבד. הייתה לו קריאה.‬
‫בסדר. עדן בחדר למעלה.‬ ‫שמעתי אותה דרך פתח האוורור.‬
‫אנחנו נטפל בו ונחפה עליכם מבחוץ.‬
‫נלך לקחת את הילדה שלי. ואת הבן שלי.‬
‫לא ידעתי אם תזהי אותי עכשיו ‬ ‫לאחר שגדלתי באופן כל כך מפלצתי.‬
‫לא זיהיתי. ‬ ‫אבל כשדיברת, פשוט ידעתי. איך זה קרה?‬
‫בכנות, אני לא יודע.‬ ‫לפעמים אני חושב שזה עונש.‬
‫לא, קאל.‬
‫אלוהים באמת נגע בך.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן, פשוט יבש פה. אני חושב שאני צריך מים.‬
‫כמובן.‬
‫תוציאי את הנוסעים. אלך למצוא את עדן.‬
‫בסדר.‬ ‫-היי.‬
‫תיזהרי.‬ ‫-גם אתה.‬
‫היי. המשטרה כאן.‬ ‫אתם מוגנים. קדימה. בואו נלך. עכשיו!‬
‫קדימה.‬
‫מהר.‬
‫תיזהרו לא למעוד. בסדר, זהו זה.‬
‫אדריאן, גם אתה. בוא נלך.‬ ‫-אריקה עדיין בפנים. אני אלך לחפש.‬
‫היי, אם תבגוד בי...‬
‫אני לא. אערוך סריקה מהירה ואצא.‬
‫אמא!‬
‫-עדן!‬
‫לשם.‬
‫תמשיכו להתקדם.‬
‫קדימה. זהירות. קדימה.‬
‫איפה אדריאן?‬
‫הוא מחלץ עוד אנשים.‬
‫מה עם בן וקאל?‬ ‫-אני לא יודעת. הם כבר היו צריכים לצאת.‬
‫אמא! אני רוצה את אמא שלי.‬
‫תחזיר לי את הבת שלי!‬ ‫-בבקשה, אנג'לינה. זה נגמר.‬
‫שיקרת! לא באת לכאן בשבילי.‬ ‫תן לי אותה עכשיו!‬
‫אנג'לינה, בבקשה!‬
‫תנהגי בהיגיון, אנג'לינה. תניחי את הנפץ.‬
‫אמא.‬
‫אמא!‬
‫זה בסדר, מלאך. אמא כאן.‬
‫כבר הצלת אותנו בעבר.‬ ‫את תוכלי להציל אותנו שוב.‬
‫רוץ!‬ ‫-לא בלעדיך!‬
‫אהיה בסדר.‬ ‫-איך אתה יודע?‬
‫כי נזכרתי בזה!‬
‫תברח!‬
‫אמא!‬ ‫-אני אחזור.‬
‫עדן.‬
‫מיק!‬
‫הנה, קחי אותה!‬
‫איפה קאל?‬
‫אני חוזר פנימה!‬
‫קאל!‬
‫קאל, מהר!‬ ‫-קאל!‬
‫אתה מוגן.‬
‫שניכם מוגנים.‬
‫אבא כאן, תינוקת שלי. אבא כאן.‬
‫סליחה על ההפרעה.‬
‫רק רציתי להודות לך על שהצלת אותנו.‬
‫כל אחד היה עושה זאת.‬
‫אז אתה לא סתם כל אחד.‬
‫כן, אוליב. ‬ ‫אני חושבת שלומר שזה נס זה בלשון המעטה.‬
‫נחזור הביתה בקרוב.‬
‫כן. אני אוהבת אותך.‬
‫אלה כולם?‬
‫אני חושב שכן. ‬ ‫אדריאן ואנג'לינה עדיין נעדרים.‬
‫זאת נראית כמשימת איתור גופות‬ ‫יותר מאשר חילוץ.‬
‫זיק!‬
‫כולם, תתרחקו מיד!‬
‫זה האקדח שלי. כדאי שאשאר.‬
‫אם תעשה זאת, הבלגן יהיה גרוע בהרבה.‬ ‫לך עכשיו. כולם, לכו מכאן!‬
‫בוא. קדימה!‬
‫- סטון, גבריאל‬ ‫דגימת עור -‬
‫היי, מה קרה היום?‬
‫נתקפת זעם. איבדת משליטה.‬
‫ראיתי אותה מכוונת אלייך,‬
‫והאינסטינקטים שלי נכנסו לפעולה.‬
‫לא נפגעת. זה כל מה שחשוב.‬
‫אני פוחדת ללכת לישון.‬
‫זה חלום.‬
‫עשית את זה, אבא. היא בבית.‬
‫אתה עשית זאת, חבר.‬
‫ויולט צדקה. אתה הצלת את כולנו.‬
‫למה התכוונת כשאמרת , "נזכרתי?"‬
‫כאילו, אני פשוט...‬
‫ידעתי שהנפץ לא יפעל.‬
‫כאילו שזה קרה בעבר.‬
‫אני כבר חוזר.‬
‫אלוהים.‬
‫עזוב אותי.‬
‫לא.‬
‫את צדקת.‬
‫הדם על הידיים שלי.‬
‫- ניו יורק ‬ ‫איי-סי-איקס 7012 -‬
‫תרגום: שלמה ליברמן‬