Ziua bună. Ești pe pământul meu.
- Da, pisi, știu. - Știi? Cară-te, atunci.
Și dacă n-o fac?
Altă țoapă cu drepturile animalelor, este?
Nu... Animalele nu au drepturi.
Ușor, băiete.
Nimeni n-are drepturi de fapt, nu?
Tot natul pentru el, din câte văd eu.
- Te-ai țicnit? Știi tu cine sunt? - Sper că da, fraiere.
De nu ești Lord Longbrass, am cam pus-o - ești?
- Ești? - Da.
Da... Ți-au căzut galoanele.
- Cine ești? - Eu sunt nimeni.
Tu... ai fost băiat rău.
Tre' să vii cu noi.
Nu...
Dă-mi drumul!
E ziua mea liberă. Puteam fi acas', cu cracii-n sus.
Babalâcul zice nu, e de lucru.
Trebuie să batem până aici,
prin hârtoape, să te săltăm.
Așa că nu-mi face vreun pocinog,
că mă vexezi.
Să nu zic de banii de benzină. Îmi decontează?
Draci uscați.
PENNYWORTH EPISODUL 1
Traducerea: Reef
Noroc...
Bă, puță.
E doar Johnnie Walker, scuze.
E al doilea ortac care-și ia viața anul ăsta.
Ce?
Parcă era accident de mașină.
Ziua-n amiaza mare. Într-un stâlp de lumină.
Cel mai bun șofer din regiment.
Să fiu.
Vedeți când mă duc eu, să-mi dați un strop din de-ăla bun, da?
Nu căcat ieftin de-ăsta.
- Uneori mi-aș dori să fiu înapoi în junglă. - Mai lasă-mă, Daveboy.
- Avem lumea-largă, suntem liberi. - Te uiți prea mult la televizor.
O duci bine, deci, Alfie?
Da, nu mă plâng, Bazza.
Am deschis o firmă de protecție. Cărți de vizită, toate alea.
Sunt la-nceput.
Dragul meu, ești prea blând să fii om de afaceri.
Pot fi dur când trebuie să fiu.
Mai ții minte pirații ăia malaiezi?
Da, corect. Erau băieți faini.
Prea moale, Alfie.
Vei fi mâncat.
Vedem noi, nu?
Lăbari...
Treziți-vă, frați și surori!
Fiara vrajbei sosește să se scalde în sângele nostru!
Frate se va bate cu frate!
- Tată se va bate cu fiu! - Cară-te, pampi!
Casele vă vor arde!
VIOLATOR
SUNT HOȚ
- Seara bună. Pot? - Sigur.
Mulțumesc.
Scuze.
- Mulțumim. - Bună seara.
Bună seara. Bună.
Pennyworth, prea brusc deschizi ușa.
Deschidem așa.
Cu eleganță discretă.
Eleganță discretă să fie, domnule.
Mă rog - îmi trebuiești jos.
- Abia am ajuns, nu plec. - Ba da.
- Termină-ți paharul... - Zice că nu vrea să plece.
- Ești surd, amice? - Nu, am auzul 100%, de fapt.
- Patricia, ridică-te. Plecăm. - Nu.
Bună seara, doamnă.
Domnilor... aveți o seară plăcută?
Domnule, această femeie e sora mea.
Iar domnii ăștia sunt...
Nu știu cine sunt și ce au în plan,
dar ea e beată și aș vrea să o duc într-un loc sigur.
Doamne, Tommy.
M-ai urmat până-n Europa? Ce soi de fascist ciudat mai ești?
- Mă aflu aici cu treburi, Patricia. - Da, ce ai mai crescut...
Nu-l știu pe ăsta. Poți pleca.
E-adevărat, donșoară? E fratele dumitale?
- Și ce dacă e? - Păi...
Nimic nu-i mai presus de familie, este?
Aparte de sănătate, firește. Nu, băieți?
- Cam obraznic pentru o maimuță de la ușă. - Nu fi de-ăia.
Trebuie grijit de sănătate, nu?
Activități fizice, aer curat. Și aia - o plimbare bună și lungă.
Scuze.
- Fie vii cu mine, ori te stăpânești. - Dă-mi drumul!
- Ajutor! Vă rog, careva! - Nu. Fiindcă ești beată.
Mă faci de râs.
- Nu! - Nu-i nevoie să mă faci...
Patricia! Controlează-te! Ai pocnit omul.
Taxi.
Nu, fără plânsete, te ducem de aici.
- Regret! - Vii acasă. Fără plâns.
- Sunt bine. - Mă faci de râs.
La Londra, în public.
- Regret! - Urcă, te rog.
Fii cuminte!
Regret nespus. Nu ți-am reținut numele.
Pennyworth, domnule. Alfred Pennyworth.
Mulțumesc tare mult pentru ajutor, Alfred.
Îmi cer scuze pentru purtarea surorii mele. Sper că nu ești vătămat prea grav.
Nu, domnule, sunt bine. Mulțumesc.
- Sângerezi. - Serios?
Da.
Zmei - nu mai am cărți.
Dă-mi voie să-ți las
numărul meu de telefon.
Dacă ai ceva cheltuieli medicale ori alt gen de probleme, sună-mă, te rog.
Îmi asum întreaga răspundere.
Și nu-i necesar să implicăm avocații.
A fost o plăcere să te cunosc, Albert.
Domnule Wayne.
Cartea mea. Protecție Pennyworth.
Fantastic. Mulțumesc, Albert.
- Dă-mi pace. - Ebrietatea ta e jenantă.
- Nu te știu. Cine mă-ta ești? - Suntem în Londra.
Îți trebe batistă?
Mulțumesc.
Te-a pocnit careva?
Joi seara e dezmățul mai mare.
De regulă mă feresc.
Alfred.
Esme.
S-a oprit?
Da.
Am să ți-o curăț.
Mersi.
Ți-o returnez sâmbătă, dacă vrei.
Nu lucrez sâmbetele.
Nici eu.
Ne putem vedea în parc, va fi o zi faină.
- Ești tare îndrăzneț. - Nu.
Chiar am văzut prognoza meteo.
Însorit.
Prim-ministrul a cerut publicului astăzi din Downing Street să ajute
în cazul dispariției inexplicabile a lordului Rupert Longbrass.
Rupert este un prieten drag și un coleg apreciat.
Profund îngrijorați, ne rugăm pentru revenirea lui în siguranță.
Iisuse, ce hal.
Ne încredem că Scotland Yard-ul va descâlci situația aceasta.
Ce javre penale.
Mă fut în Rupert Longbrass.
Mă fut în Societatea Corbului.
Mă fut în Nenumiți.
Ce-i Societatea Corbului? Ce-i un Nenumit?
Nu-ți griji frumosul căpșor, drăguță.
Nu mă lua de sus.
Rupert e bancher. Are-n grijă banii Societății Corbului.
Niște... țicniți
care vor să răstoarne guvernul și să instaleze o utopie fascistă.
Alianța Nenumiților sunt nerozi
care vor să răstoarne guvernul și să instaleze o utopie socialistă.
- De ce nu-i arestezi pe toți? - Nu...
Le permitem să continue, câtă vreme nu fac prea mult zgomot.
Iar răpirea lui Rupert
e mult prea zgomotoasă.
Poate a fugit în străinătate,
ori s-a aruncat în mare, ori de pe pod.
Nu. Exclus așa noroc.
Nu, se țes niște ițe ascunse.
Se-ntorc roți întunecate.
Dragul meu prieten.
Sunt adânc întristat să te văd în așa împrejurări.
De ce, Rupert?
De ce ne-ai trădat?
Dă-te dracilor, Harwood.
Avem oameni aproape de tine.
Foarte aproape.
Deci știm că ai vorbit cu cineva despre planul nostru, dar nu știm cu cine.
De-aia suntem aici.
Vreau un nume.
Și vreau să înțeleg.
- Te-a cuprins teama? - Nu pentru mine.
Teamă pentru țara mea, de ce ai face dacă ți s-ar da ocazia.
Ai greșit temându-te.
Ne așteaptă vremuri grozave.
Iată-ne. În odaia asta.
Nu am greșit.
Cu cine ai vorbit?
Dă-mi un nume.
Daveboy. Bazza.
- În regulă, toți? - Da.
Tu?
Da. Uitați.
Gustăm o fiertură, apoi o luăm spre râu.
Pun-te pe treabă, deci, Daveboy.
Cum de mereu fac eu ceaiul?
- Nu-s bunicuța voastră. - Hai, treci.
- Are gust mai bun făcut de tine. - Da.
Fiindcă mă slobod în el, Spaniolule, să-ți aducă aminte de tac-tu.
Așa?
Măcar eu știu cine-i tată-miu.
Lasă-te jos, Spaniolule.
- Sânge. - Da, mamă.
Asta aparține unei femei.
Da, mamă.
Și așa începe dezmățul dezgustător.
- Al cui sânge este? - Al meu, nicio grijă.
- Atunci o fi de bine. - La ce te-aștepți?
Tot plecat, sfadă cu mojicii.
Nu mă...
E o afacere. Demarez o afacere.
Afacere. Unde ți-e capitalul?
Personalul, profitul?
- Ești gorilă. - Consultant în protecție.
Cu numele de familie și livretul militar
ți-ai putea afla un post frumușel într-o gospodărie bună.
Șofer, lacheu-șef. Ai lumea la picioare. Cu grijă, ajungi majordom până-n 40 de ani.
Dar nu...
- Vreau să-mi fiu propriul stăpân. - Adică eu nu-mi sunt?
- N-am spus asta. - Nimeni nu-i propriul lui stăpân.
Nici eu, nici tu, nimeni.
- Vremurile se schimbă. - Niciodată.
Terminați, amândoi. Îmi dați migrena.
Cine-i femeia, așadar?
Ce femeie?
Iată-te, așadar.
Iată-mă.
Mulțumesc.
Dans, deci? Musai că-i fain.
Nu prea.
Doar ne zvârcolim, cumplit de vulgar.
Mie-mi pare frumos.
Acoperă chiria. Nu sunt dependentă de tata.
Doar cu bătrânul tău, deci?
Mama a murit când eram mică.
Și ea era dansatoare.
Am început la Sadler's Wells, dar apoi m-am făcut prea șolduroasă.
Acum sunt actriță. Sau încerc să fiu.
- De-aia vorbești așa. - Cum?
Credeam că te porți afectat,
că dansatoarele n-au nevoie să vorbească ca snobii, nu?
Dar actoria e altceva.
Parte a meseriei, nu?
Nu vorbesc ca snobii.
Ăsta-i accentul meu firesc.
Și e unul al naibii de bun.
- Ești actriță, așadar? - Da, dar numai prostioare până acum.
Dar chiar acum sunt într-o piesă care ar putea fi chiar bună.
Rolul e bun, oricum.
E într-un teatru mizer de cafenea, dar nu se știe niciodată.
Îmi place o piesă bună. Care-i aia cu...
Piratul și crocodilul?
- Peter Pan? - Da, aia.
Am văzut-o în armată.
Crocodilul se tot furișează peste oameni.
"Vezi în spate!"
Ai jura că-i animal adevărat.
Piesă a naibii de bună.
Ai fost în armată?
Zece ani.
Eu sunt anti toate alea.
Anti toate care?
Războaie. Armată. Ucideri.
Tot circul ăla grotesc.
Ai și... știi tu... vreodată?
Când și când.
Ai ucis oameni?
Parte a meseriei.
Cum ai putut? Nu te-a tulburat?
Încă mă tulbură.
Când sergentul meu major mi-a dat prima armă, a zis:
"Asta nu-i arma ta. E arma reginei.
Și cartușele astea sunt cartușele reginei."
Lucram pentru regină.
Asta îi dă legitimitate, știi?
Nu, nu-i prea dă.
Nu mai am de-a face cu asta acum.
Cu violența. Gata.
Duc viață pașnică. N-ai nicio grijă în privința aia.
Chiar pari om blajin.
Hai, arată-ne ceva din piesa ta.
- Nu, Doamne! - Hai, te rog.
- Nu, chiar nu. - Cum îi zice personajului tău?
"Sora".
Sora... Rol mare, este?
Ești orb, Johnny. Orb.
Nu mă vezi pe mine, fir-ai.
Tu vezi doar masca.
O mască lucitoare ce-ți oglindește propriul suflet corupt și întunecat.
- Ușurel. - "Nu plânge".
Să nu plâng?
Te fut, Johnny.
Te-aș îneca în lacrimile mele de aș putea.
Te-aș ucide.
Mă rog. Doar ceva în genul.
Fără crocodili, așadar.
Fără.
Fără animale de oricare, din păcate.
A fost tare bine.
Eram speriat.
Mulțumesc.
Bună, scumpi.
N-ai vrea o bomboanță?
Ți-am văzut ultimul meci de crichet în facultate.
Ai făcut patru porți.
Băiat-minune.
Toate damele erau îndrăgostite nebunește.
Mereu ne-am întrebat...
De ce te-ai însurat cu Philippa.
O căsătorie stearpă, nu?
Ce frază teribil de tristă în sine.
Lasă un gol, îmi închipui.
Emoțional.
Corectează-mă dacă greșesc,
dar Philippa e cea cu problema, nu tu.
Tu ești perfect capabil să faci copii.
Nu.
Nu? Nu ești?
Poate ni s-au oferit informații eronate.
Sykes, intră!
Ziua bună ție, tinere.
Nu te teme. Nimeni nu vrea să te vatăme.
Dar asta-i o problemă de importanță națională,
așa că îți voi cere să fii complet sincer cu mine.
Cum te numești?
Martin, domnule.
Martin Falconer.
Cum se numește tatăl tău?
Ești un bastard, nu-i așa?
Da, domnule, sunt.
Tatăl meu e un om foarte important.
N-am...
N-are libertatea să recunoască...
Oprește-te.
Mulțumesc, Martin. Ajunge.
Ești un băiat tare viteaz și ai făcut un mare serviciu țării tale.
Mulțumesc, Sykes.
Un tânăr pe cinste.
Trebuie că ești tare mândru.
Dă-mi numele.
Thomas Wayne.
Alo, mamă.
Da, am pus-o în avion acum trei ore.
Era turbată de furie, dar măcar trează.
Cu munca stau bine, mulțumesc.
Cred că se poate să fi descoperit o fraudă masivă.
De fapt la asta lucrez chiar acum, deci poate ar trebui să...
Nu mai spune...
Transmite-i salutări din partea mea.
Nu, mamă - doar salutări.
NU DERANJAȚI
Mergi zi-le poponarilor ăia inutili că au ratat.
A șters-o.
Tonții dracului...
PROTECȚIE PENNYWORTH
DOUĂ SĂPTĂMÂNI MAI TÂRZIU
Am emoții...
Pentru întâlnirea cu părinții tăi.
- Tu ai? - Nu.
Eu da.
De ce mă placi?
- Ce soi de întrebare e asta? - Una ușoară, aș gândi.
Mă faci să-mi pară totul posibil.
Bun răspuns. La timpul potrivit.
Voiam să zic că-mi plac sânii tăi, dar apoi m-am mai gândit.
Învăț, vezi?
Corect. Rândul tău.
Ești foarte viu.
Asta nu spune prea multe, nu?
"Viu"? M-ai putea lăsa pentru planta aia din ghiveci.
Nu, pe bune. Uneori...
Nu mă simt prea vie.
Tu mă readuci la viață.
Ăsta-i cel mai bun lucru pe care mi l-a spus cineva vreodată.
E tare plăcut să te cunoaștem în sfârșit, Esme.
De unde ai cerceii ăia? Sunt tare neobișnuiți.
Mulțumesc, doamnă Pennyworth - Mary. Sunt din India.
Și Alfred a fost în India, nu-i așa? Mi-a adus o față de masă minunată.
- Nu mi-a spus asta. - A câștigat medalii acolo.
- Lasă, mamă. - Păi ai câștigat.
E așa modest. Nu vorbește deloc despre câte a făcut.
- Reguli, mamă. - Esme!
Cu ce se ocupă tatăl tău?
E vicar, dle Pennyworth.
Mai mult paroh, de Salisbury.
Mai mult paroh.
De Salisbury.
Mai vrei carne, Esme?
Nu, mulțumesc, Mary. Dar e nemaipomenită.
Ce zice tatăl tău de cariera ta actoricească?
- Ignoră-l, Esme - e necioplit când vrea. - O întrebare complet politicoasă, dragă.
Actoria este o profesie respectabilă...
Zilele astea.
Tatăl meu se împotrivește, dle Pennyworth.
Dar e dispus să mă lase să încerc.
Crede că tinerii trebuie să aibă aventuri.
Bravo lui, nu?
Aventuri.
Atunci îl acceptă pe Alfred, nu-i așa?
- Precis are să-l placă pe Alfred tare mult. - Nu l-a cunoscut?
Dar precis are să-l placă?
Bine.
Precis vor avea o grămadă de povestit. Chiar așa: o grămadă.
- Cred că ți-a ajuns vinul, tată. - Cine zice?
Cine zice?
Regret nespus, Esme.
E în regulă.
Ascultă...
Nu te scuza - ai o familie minunată. Ar trebui să fii tare mândru de ei.
N-aveam de gând să mă scuz, sunt mândru de ei.
Voiam să spun că eu nu sunt familia mea. Nu sunt tata.
Sunt parte din mine, da, dar nu eu în întregime.
Nici tu nu ești doar fata vicarului, nu?
Nu, nu sunt.
- Dar m-a făcut să mă gândesc la noi. - Da, m-am gândit și eu.
Cum prind primul meu contract bun, ar trebui să închiriem un apartament.
Ne vom muta împreună.
Ez?
Alfred, așa mult te iubesc.
Aș vrea să putem pleca departe să trăim pe o insulă pustie, dar nu putem.
Suntem aici.
Ce hibă are aiciul?
Vreau să mă mărit cândva.
Și vreau să am o căsuță cu grădină și copii și un cățel și toate alea.
Putem avea alea.
- Alfred, tu lucrezi într-un club de noapte. - Dar am planuri - știi că am.
Care-i viitorul nostru? Încotro ne ducem? Cum vom trăi?
Dacă sfârșim săraci, tot certându-ne prin vreun apartament mizer.
Uite: voi face ceva din mine, Ez.
Voi face.
Știu că vei face.
Sper că vei face.
Cred că venim din lumi diferite și că e prea dificil.
Regret.
Plec acum.
Alfie!
Esme!
Alfie!
Sună-ne când îl ai pe Thomas Wayne. Vom face un schimb.
Ai până mâine.
Cine-i Thomas Wayne?
S-a produs o răpire!
- Chiar așa, domnule? - Iubita mea, Esme Winikus.
A fost luată de o doamnă blondă într-o mașină gri fără numere.
- A luat-o de pe stradă! - Ușurel, băiete.
- Ai băut? - Nu.
Au lăsat un bilet, uite.
O clipă, domnule.
Da.
Careva?
- Alo? - De-a ce te joci?
Poliția nu te poate ajuta.
Adă-l pe Thomas Wayne, cum ți-am zis!
Nu știu cine e.
Pentru binele Esmei, sper că minți.
Betoană tare, nu? Piele ca mătasea...
- Jur pe Dumnezeu... - Adu-ne yankeul!
Yankeul?
- Ce-i baiul? - Niciunul, mamă.
- Afaceri. - Aia-i de bine.
Afacerile sunt de bine, nu?
Pun ceainicul, atunci.
Serviciul solicitat nu este disponibil. Înlocuiți, vă rog...
ELECTRICE BATLEY CONTRACTOR ELECTRICITATE
Vezi numa'. Ratează poarta cățeaua.
Dl Batley?
Voi spune un nume.
Iar dumneata ne vei spune tot ce știi despre numele ăla.
Înțelegi?
Thomas Wayne.
Închiriază ferma Wexdale.
I-am pus instalație de înaltă tensiune, n-a zis pentru ce.
Plătit numerar, pe loc.
June fain. Yankeu.
Mersi pentru timpul acordat.
Mulțam!
Nu.
- Ești bine? - Minunat.
Ca pe vremuri, nu?
Daveboy, înțelegi că nu suntem aici să pătăm amintirea cuiva?
Da, am înțeles.
Floare la ureche, Alfie.
Nu câini, nu pază.
Mâinile pe cap, imediat!
Ești Thomas Wayne?
Nu.
Sunt Thomas Wayne.
- Alții p-aci? - Nu.
Unde-i telefonul?
Cu oricât ai fi plătit, vreau și pot să plătesc mai mult.
- Zi un preț. - Liniște.
Stai nițel.
A zis "zi un preț".
Tăceți.
- Alo. - Îl am.
Senzațional.
Ne vedem la Tufe și pelini, poarta de la răsăsit, în două ore.
Nu, îmi trebuie mai mult timp. În zori.
În zori, atunci.
- Acum dă să vorbesc cu Esme. - Scuze, fraiere.
Mi-aș risca locul de muncă.
Și de te gândești la vreo țeapă, mai gândește-te.
Zi-mi tot ce știi despre oamenii ăștia care te vor.
Nu știu cine sunt.
Ești portarul de la clubul ăla de noapte, nu?
- Iartă-mi memoria, cum îți zice? - Nu te privește.
Vorbește.
Sunt analist la investigații financiare.
Am descoperit recent o fraudă bancară,
un mare transfer ilicit de bani evident legat de o conspirație infracțională de amploare.
Încă nu știu cine sunt conspiratorii, dar deja au încercat să mă omoare.
Presupun că Esme e cineva tare apropiat ție,
deci nu pot apela la compasiunea ori lăcomia ta, dar apelez la rațiunea ta.
Dacă mă omoară pe mine, trebuie să te omoare și pe tine.
Nu-și pot lăsa treaba neterminată, mizele sunt prea mari.
Nu va fi niciun "schimb".
Posibil.
Dacă ai vreun plan alternativ, m-aș bucura să-l aud.
Nu sunt calificat să formulez un astfel de plan.
Nu. Nici eu nu mă pot gândi la ceva.
Tu, Bazza?
Nu-mi trece nimic prin minte.
Nu-mi ceri și mie opinia, nu?
Corect.
Ai un plan mai bun?
Nu.
Dar puteam avea.
E vorba de principiu.
Nu fi tristă, pisi.
Îți dau o ceașcă și-un biscuit? Te dreg imediat.
N-am făcut nimic.
Nu știu nimic. Nu-mi face rău, te rog.
Liniștește-te.
N-am să mușc. Avem alt personal pentru aia.
Auzi, drăguțul tău e personaj ca lumea, nu?
Crede că ai chiloței de aur pe tine.
Esme e soția ta?
Nu.
Iubită?
Se face că mi-a dat papucii cu un minut înainte de a fi luată de amicii tăi.
De ce ți-ar face asta?
Nu-s destul de bun pentru ea.
Poate ți-e mai bine fără ea.
Poate ne vinzi viețile pentru o femeie nedemnă.
Îmi ierți franchețea - nu vreau să mor.
Însurat, dumneata?
Nu. Stai - nu vreau să știu.
Nu sunt.
Bine atunci.
Îți cer un serviciu.
În cazul improbabil că îmi vei supraviețui,
spune părinților mei, te rog, că am stat drept în fața morții.
Serios?
Asta vrei să spui?
De ce nu?
Alegerea dumitale.
Fac tot ce pot să te țin în viață, dar dacă toate o iau razna, așa le spun.
Și e adevărat.
Te-ai prezentat tare onorabil la toată faza.
Numele meu e Alfred Pennyworth, apropo.
Domnule Pennyworth, te îndemn să reconsideri.
Ieșiți din mașină toți, cu mâinile ridicate.
S-o văd pe Esme!
Nu-i acolo.
Ieșiți din mașină, cu mâinile ridicate!
Ți-am spus eu.
Nu până o văd.
Ieșiți din mașină! Imediat!
Bun.
Ieșim.
Lasă-te la podea și ghemuiește-te.
Aud vorbe că ești dansatoare - ești?
- Zi tare! - Da.
Pricepută?
Nu prea.
Ei, hai.
Precis ești meseriașă, este?
Eu ador dansatul.
Alo?
Ți s-a dus pe pulă echipa. Absolut nenecesar.
Precis unii din flăcăii ăștia aveau neveste și copii.
Știu. Săracii.
Ce vrei să facem acum?
Începem iar.
Același troc. Wayne pentru Esme. Dar n-o mai da în futere.
De o faci, Wayne merge la ambasada SUA.
- Unde și când? - Dă să vorbesc cu Esme.
Niciun târg dacă nu vorbesc cu ea.
Alo?
Esme, ești bine?
- Nu. - Te-au vătămat?
- Nu. - Bun, uite:
- Totul va fi bine. Vin să te iau. - Da, te rog.
Nu te vatămă nimeni. E doar o neînțele...
Unde și când?
Stația de metrou Camden Town.
Seara asta la șase.
Măi, băieți, chiar nu vedeți? Vor face exact același lucru din nou.
Ea nu va fi acolo.
Așa crezi?
Vă garantez. Nu va fi acolo.
Stăm bine, băieți. Napoleon de partea noastră.
Flăcăi?
Unul din voi ne va duce repejor la Esme, sau va fi jale mare.
Nu mă joc.
- Pe bune. - Alfie, omule...
Dă-te câta.
Așa: l-ați auzit.
Care din voi, jigodii miorlăite, vrea să trăiască?
Pe mă-ta!
Iisuse.
De ce-ai făcut-o?
Ăsta-i convingătorul.
Acum ți-e convins omul, nu e?
Nu ești?
Conacul Harwood. În Sussex.
În beci.
Vezi? Niciun deranj.
Nu suntem afurisite de jivine.
Să-mi fut. Am greșit, Alfred?
Am făcut-o oricum.
Ăsta-s eu, nu?
Javră!
Tu...
Ajutor!
Ajutor! Mă țin captivă!
Regret nespus, excelență. Nu se va repeta.
Du-o înapoi jos.
Spune dlui Parslow să o ia în primire. Tu mergi acasă, imediat.
De incompetența ta ne ocupăm mâine.
Domnule.
Scuze pentru deranj, doamnelor și domnilor.
Truda mea pentru țară e onorabilă și necesară.
Uneori, urâtă.
Mă tem că va trebui să scurtăm seara.
Mulțumim că ați venit.
Domnule Aziz.
Toți poartă de-astea.
Societatea Corbului.
Norocul nostru coclit.
Fii drăguț.
Sună la însărcinații de la Downing Street și zi-le că avem o problemă.
Dacă nu dau semn într-o oră,
îl duceți la ambasada americană.
Dacă mai e valabil schimbul, sun la cabina telefonică.
Tei țârâieli înseamnă să-l aduceți înăuntru.
Așa.
Și fără venite după mine dacă nu sun de trei ori.
E un ordin.
Îl vezi?
- Când ai fost avansat? - Un ordin.
- Dacă pot, domnule... - Nu, nu poți.
- Bun. - O oră.
Apoi mergeți la ambasadă.
Bună.
Dumneata vei fi domnișoara... Winikus.
Ce veți face?
Nu eu hotărăsc ce voi face.
Asta face șeful.
Așază-te colo, vrei, te rog?
Șezi.
Bună seara, doamnă.
Ziceți-mi, unde aș găsi-o pe domnișoara captivă?
Dacă vă rog?
Mersi.
Te-ai putea îndopa
cu acest produs lactat.
Cinci litere, se termină cu "R".
Vă rog.
Vă implor, dați-mi drumul.
Chiar îți înțeleg frustrarea, domnișoară.
E zarvă cu totului sus.
Începem de îndată ce se hotărăște.
Mori în mă-ta.
Cedar.
Mulțumesc că ai venit, Alfred.
Eu sunt Lord Harwood.
Ce mai faci?
Ai auzit de Societatea Corbului?
O bandă de zevzeci cu puști.
Polițaii se tem de voi.
Sunteți un soi de gestapo secret.
Câtuși de puțin.
Nu avem însemne gotice ori cranii prostești.
Doar patrioți dedicați fără nevoia de ovații publice.
- Iar tu ești gabierul, nu? - Un simplu pifan.
Dacă nu-mi sun colegii în următoarele zece minute, intră aici.
Dacă nu ai un batalion de colegi, îmi închipui că vom supraviețui.
Înțelege, te rog.
Nu vă vreau nici ție nici Esmei vreun rău.
Tot ce vreau e Thomas Wayne.
Ori tăcerea lui, mai degrabă. Și o voi avea.
- Cu ajutorul tău sau fără. - Atunci de ce mai vorbim?
Cazierul tău militar spune că ești intendent la corpul de aprovizionare.
Asta nu-i strict adevărat, nu-i așa?
Armata nu minte niciodată.
La SAS, presupun?
Tu să-mi spui.
Cred că știi, Alfred,
că națiunea asta măreață a noastră e în război cu sine însăși.
Forțele ordinii și virtuții luptând cu răul extrem.
Nu trebuie să murmuri, totuși.
Știi ce-i trebuiește acestei țări?
Dragoste.
Numai dragostea adevăraților patrioți poate trage țara asta
din mocirla abjectă a imoralității și corupției și păcatului în care s-a afundat.
Și bătălia începe tare curând.
Ce bătălie?
Vobesc figurativ.
Technic, ar trebui să-i zici "coup d'état".
Ce zici de asta?
De regulă, dacă trebuie să folosești cuvinte franțuzești pentru ceva,
nu-mi place.
Ne vom recupera țara asta de la molâii corupți
în numele reginei și a patrioților britanici tari.
Regina știe?
Nu. Nu încă.
Dar dacă Majestatea Sa nu dorește renașterea morală a acestei țări,
atunci mulți alții din familia regală doresc cu siguranță.
Vom reuși.
Dar lupta va fi dură și crudă,
așa cum sunt luptele nobile toate.
Ne trebuiesc bărbați ca tine.
- Bărbați tari. - Îmi oferi o slujbă.
Nu. O misiune.
Și ce aș face, mai precis?
Schimbarea radicală cere inevitabil un grad de forță fizică.
- Violență, vrei să zici. - Păi asta ți-e "métier"-ul, nu?
Iară-ncepi.
Aia a fost cu străinii, pentru regină.
- Tu vorbești de britanici. - Trădători.
Infractori și deviați.
Mi-l aduci pe Thomas Wayne, să-ți dovedești devotamentul,
Esme e eliberată, nepedepsită.
Ți-l aduc pe Wayne.
Și mă alătur societății tale.
Dar o lași pe Esme să plece mai întâi.
Să-mi pierd singura monedă de schimb?
N-aș crede.
Ce te-ar opri să ne spânzuri de cum îl ai pe Wayne?
Ce ți-am tot spus?
Ești un om prea important să fii spânzurat la întâmplare.
Am nevoie de tine. Țara ta are nevoie de tine.
Sună, Alfred.
Când tovarășii tăi îl aduc pe Wayne, Esme va fi eliberată.
Sună-i.
Sună-i!
- Fir-ar! - Stai.
Eu ies.
Davey, l-ai auzit: fără intrate după el.
Doar nu-s surd, nu?
Șofatul tău e hiba, Bazza, îmi face rău.
Prefer să merg.
E cale lungă până acasă, Daveboy.
Doar mă știi: mereu doritor de o țigară.
Iisuse.
De se-mpute treaba...
Și pui să-mi cânte "Lili Marlene",
să-mi torni whisky din malț scoțian.
Nu prea fertilizat.
Ce face?
Pe celtul.
Aștept, Alfred.
Adorabilă culoare pe coniacul ăsta.
Nu-mi place să fac violențe...
Și nu-mi placi tu, colega.
Tare suspectez că ai să ne faci felul.
De fapt, știu că o vei face.
Pagubă.
Încrederea ți-aș fi câștigat-o,
dar de un soldat cu nazuri n-am folos.
Păcat.
Ești om bun, iar Esme nu merită nimic din asta.
Salut. Bună seara, domnilor.
Zi-mi ce pierderi avem.
Alfie!
Sunt eu! Daveboy!
Iar îți scap curul ăla de saxon!
Scroafo!
Îmi pare rău de prietenii tăi,
dar e război și va fi vărsare de sânge.
Da...
Asta-i adevărat.
Lasă-l jos.
Unde-s cheile?
Mersi.
Gândește-te la ce faci, Alfred.
Davey...
- Unde-i yankeul, netotule? - În siguranță, nicio grijă.
Ai tras în bunicuță?
Alfred!
Sucește-te.
Esme.
Ești bine?
Nu. Vreau acasă.
Bună dimineața, doamnă.
Domnilor...
Detectiv inspector Aziz, Scotland Yard.
Vino cu mine.
E-n regulă.
Vă aveați rău cu ăștia?
Bună, din nou.
Bună.
Unde-i Esme, deci?
Nu știu.
Fugi d-aci, tocmai ai salvat-o. Unde-i?
M-a părăsit.
Iaca recunoștință, nu? Obrăznicătura.
Scuze, domnișoară...
Nu-ți cunosc numele.
Orice vei fi vrând, voi încerca să descâlcesc.
Dar nu trebuie să-mi amesteci părinții.
Nu... nu trebuie.
Dar așa-s eu.
Răzbunătoare.
Deviata dracului. Nu vorbi cu ea, Alfred.
Tu fii cuminte și nu te mai furișa spre mine așa,
sau întind mațele mamei tale peste divanul ăsta frumos.
Îmi place mama ta.
Are îndrăzneală. Nu-i așa?
Nu ești bine, scumpo.
- Doctori îți trebuiesc. - Neobrăzare.
Sunt în formă maximă.
Tu pari cam trasă.
Unde-i Esme?
Sincer nu știu. Aș vrea să știu.
Zi-i să se ducă.
Du-te!
Alfie, eu sunt.
Alfie?
Avem de vorbit.
De-și deschide unul pliscul, trage-n mamă.
Alfie, te rog vino să vorbim.
Alfie?
Bună, pisi.
Nu vă mai faceți griji - iacăt-o.
Credeam că l-ai părăsit.
I-am zis.
I-am zis: "Flăcăul ăla crede că ai chiloței de aur pe tine".
Pune-i pușca în ureche!
Da, e-n regulă.
Ultima oară când am văzut-o pe mândra asta m-a făcut să par un clown, nu?
De ce?
Am fost drăguță cu tine, nu?
Puteam să-ți fac toate alea, dar nu ți-am făcut, nu?
- Îmi cer scuze. - Scuze neacceptate.
Urăsc vacile cu botul pe sus ca tine.
Toate la fel.
Arată-le câta bunătate și ele te tratează ca pe-un gunoi.
Donșoară, te pot întreba ceva?
Tu, gura!
Nu sunt gunoi, Esme.
Sunt ființă omenească la fel ca tine.
Am sentimente.
Văd asta acum.
Deci vede acum.
- Admiți că m-ai luat de gunoi. - Nu.
- N-am crezut așa deloc. - Mincinoasă mică.
- Nu face asta, te rog. - Altfel, ce?
Vezi de aia, scumpo.
Intră.
Dle Prim-ministru, ambasadorul american la telefon.
Mulțumesc, Roger.
Hank, minunat să te aud.
Mulțumesc tare mult, Hank.
Tare drăguț din partea ta să-mi dai de veste.
Știm totul despre mica aia situație
și ne-am ocupat de ea.
Da.
Furtună într-o ceașcă cu ceai.
Câțiva funcționari publici nemulțumiți își pierd pensiile, fără îndoială,
dar altfel, pagubă-n ciuperci.
Pa.
Vai mie, James.
Iaca dandana, ei?
Cum vom ține asta sub tăcere?
Am fost promovat la detașare permanentă în interesul serviciului.
Dacă am ceva nevoi de protecție,
mi-am zis că poate noi doi am putea ajunge la vreun fel de înțelegere.
Un contract anual, poate.
Tare binevoitor din partea dumitale.
Credeam că-mi porți pică fiindcă te-am răpit și alea.
Nu. Fără resentimente.
Doar cel mai înalt respect pentru competența dumitale.
Afacerea dumneavoastră aproape că ne-a venit de hac.
Nu se înșală.
Ce afacere anume ai?
Compania pentru care lucrez eu lucrează pentru guvernul Statelor Unite ale Americii,
sub cele mai stricte standarde ale onoarei și dreptății.
Ești de-ăia cu pălărie.
Poftim?
Spion.
Ofițer de informații externe. CIA?
Vă pot asigura că nu sunt nimic de genul.
- Jură pe maică-ta. - Mama nu e relevantă aici.
Nu sunt de-ăia cu pălărie.
Mda.
Văd că ești decis.
Nu te rețin.
Dar trebuie să-ți spun că nu mă descurajez ușor.
- Voi reveni. - Mulțumim de avertizare, dle Wayne.
Dar lui Alfie nu-i trebuiește o slujbă.
Va avea puhoi de șanse de afaceri odată ce-și primește medalia.
Are să fie erou național.
Vă conduc, da?
N-am să mușc.
Îți sunt foarte recunoscătoare, Alfred.
Profund recunoscătoare.
Promite-mi ceva.
Firește, Majestate.
Orice.
Promite-mi tăcerea ta.
De s-ar ști, acest groaznic episod ar cutremura națiunea.
Nu trebuie să spui în veci nimănui ce ai făcut pentru țara ta.
În veci, doamnă.
Nimănui, promit.
Dragul meu prieten loial,
mă tem că vremuri tulburi se apropie
și loialitățile vor fi puse la încercare.
Mă întorc eu!
Traducerea: Reef