[moters balsas] Emilė Dikinson gimė 1830 m. Amherste, Masačusetse.
Visą gyvenimą ji nugyveno tėvo name.
Paskutinėmis gyvenimo dienomis ji beveik neišeidavo iš savo kambario.
Jai gyvai esant, išspausdinti vos keli jos eilėraščiai, daugiausiai anonimiškai.
Jos eilės buvo atrastos po jos mirties.
Jos poezija - neįprasta, užburianti.
Beveik 2000 eilėraščių, paslėptų tarnaitės lagamine.
[skaidrės projektoriuje greitai keičiasi]
[alsuoja]
Hm...
[pieštukas skrebena]
[beldimas į duris]
- [moteris] Emile! - [beldimas]
- Emile, kelkis! - [beldimas]
Ak!
Eik parnešti vandens.
Ketvirta valanda ryto, Lavinja.
Aš rašau.
Mama liepė. Aš nešiau vakar.
Kodėl Ostinas negali?
Ostinas - vyras.
Nesąmonė.
DIKINSON
NESTABTELĖJAU
Nestabtelėjau palaukt Mirties...
Palaukt...
[skamba "Off the Radar"]
[arklys žvengia]
[bildesys]
[toliau skamba daina]
Vandens mums reikėjo prieš valandą.
Kur buvai?
Ak, Emile, kibirai pustuščiai.
Išpilstei vandenį.
Esi niekam tikusi. Niekam tikusi.
Nusisamdykime tarnaitę.
Tik per mano lavoną.
Mes turim šešis arklius, mama. Galim nusisamdyti tarnaitę.
Čia tau, Vine. Gėlė.
Man?
Kai jūsų tėvas paėmė mane į žmonas,
aš pasakiau, jog jis gavo geriausią namų šeimininkę visoje Hampšyro apygardoje.
Ne, visoje Naujojoje Anglijoje.
Jau greičiau nusidirsiu nuo pirštų odą, nei samdysiu tarnaitę.
Ir jus, mergaitės, auklėju taip, kad taptumėte tokiomis kaip aš.
Bet aš nenoriu...
Vieną dieną tapsi gera namų šeimininke, Emile Dikinson.
Eik persirengti.
Su tavimi pasimatyti ateis dar vienas džentelmenas.
[prunkšteli] Džentelmenas?
Mama, ne!
Jis gali tapti tau vyru.
Kaip romantiška.
Tik nekrėsk savo pokštų, kaip aną sykį.
Atlikau aukojimą.
Tam vargšui ant kelių numetei negyvą pelę.
Taip.
Kaip katė.
Tu - ne katė, Emile.
Ne.
Dar baisiau, aš - moteris.
Bandelės skirtos gerbėjui.
Kodėl pas mane nevaikšto gerbėjai?
Todėl, kad aš nesistengiu tavęs ištekinti. Tu - puiki padėjėja.
Todėl mirsiu senmerge, nes moku atnešti vandens?
Gyvenimas nėra sąžiningas, Lavinja.
[laikrodis tiksi]
[kvėpavimas]
[aikteli, klykteli]
Labas.
Emile, nereikia.
Labas, Emile.
Ak, liaukis.
Džordžai.
Labas.
Jūs jau pažįstami su mano dukterimi?
Mama, čia Džordžas. Jis kartu su Ostinu lankosi literatūriniame klube.
Mes jau seniai bendraujame.
- Aš sakiau Džordžui... - [puodelis tarška]
...kad būsi nuostabi žmona.
Kad esi praktiška ir skrupulinga.
Taip. Aš - geras laimikis.
Atsisėsk padoriai.
[atsidūsta]
Džordžai, eime į lauką pakalbėti.
- Gerai. - Puiku.
Mama, mes būsime terasoje. Nešnipinėk mūsų.
Gerai.
[uždaromos durys]
Juk supranti, kad už tavęs netekėsiu?
Niekada nesakyk niekada, Emile.
Juk pati rašei: "Galimybės - mano prieglobstis".
Gražu.
Man patinka, kai kiti mane cituoja.
Kodėl netekėsi už manęs?
Tu nesupranti. Aš už nieko netekėsiu.
Tavo mama sako priešingai.
Gyvenime turiu vieną tikslą.
Tapti didžia rašytoja.
Vyras man to neleistų.
- Aš leisčiau. - Mm.
Tu tik dabar tai sakai.
Paskui pamažu uždraustum.
Aš beprotiškai tave myliu.
- Blogai. - Gal turi kitą?
Turiu, šiaip jau.
Kas jis? Aš jį užmušiu.
Tu negali jo užmušti.
Jis yra Mirtis.
Ką?
Aš myliu Mirtį.
[Emilė] Su juo kasnakt važinėjuosi karieta.
Jis - tikras džentelmenas.
Beprotiškai patrauklus.
Tu - tokia keistuolė.
Kodėl mane taip trauki?
Dėl tavęs padaryčiau bet ką.
Gali kai ką padaryti.
Tik tark žodį.
Tu vis dar esi to laikraščio redaktorius?
Bendradarbiaujantis redaktorius.
Vis tiek.
Išspausdink šitą.
Oho.
Pagaliau leisi man išspausdinti tavo eilėraštį?
Nesu tikra, ar jis užbaigtas, bet taip, aš...
Pačiu laiku. Paskutiniame mūsų numeryje liko vietos.
- Tikrai? - Aš jį įterpsiu.
Rytoj keliaus į spaudą.
- Rytoj? Tikrai? - Rytoj.
Visi sužinos apie Emilę Dikinson.
Gerai, bet palauk.
Kas?
Negali skelbti mano pavardės.
Kodėl?
Mano tėvas nusiteikęs prieš moterų literatūrinę karjerą.
Liaukis.
Kvailystė.
Tu - geniali, Emile. Jis turi tai pripažinti.
Gali parašyti tik mano inicialus arba "Anonimas"?
Ne. Taip negalima.
Tu nusipelnei pripažinimo.
Privalai pasipriešinti tėvui.
Žinai, ką?
Spausdink. Tiek to.
Spausdink su mano pavarde ir viskuo.
Ačiū, Džordžai.
Visada prašom, panele Dikinson.
[kosteli]
Tragedija.
Taip, Emile.
Tu ir vėl viską sugadinai.
Nesugadino. Jie bučiavosi, mačiau.
Bučiavosi?
Dievulėliau, kas tau negerai?
Juk pati stumi mane į vyrų glėbį.
Aš tavęs nestumiu.
Stumi. Tai mane žemina.
Įkeistum mane našliui, luošiui. Bet kam, kad tik mane paimtų.
Visas Amherstas žino, kaip stengiesi mane iškišti už vyro.
Dėl ko triukšmas?
Motina eilinį sykį stengiasi mane išvyti.
Aš ištekėjau 18-ikos, Emile. Ir tau metas už vyro.
Ir išsikraustyti iš čia?
Na, taip. Taip jau būna, kai mergina išteka.
Kodėl niekam nerūpi, ar aš gausiu vyrą?
Dėl manęs, Emilei nebūtina iš viso tekėti.
[Emilė atsidūsta]
- Ačiū, tėti. - [tėvas] Mm.
Nors vienas žmogus nesistengia manęs išspirti iš namų.
Tai ką, tegu gyvena mūsų namuose visą amžinybę?
- Ir ką ji čia veiks? - Aš daug ką veikiu.
Pavyzdžiui?
Aš suradau visus tuos paukščių lizdus.
Panelės, metas skirstytis,
nes noriu tyloje papypkiuoti ir paskaityti laikraštį.
Puiku.
Mums metas į virtuvę.
- [Emilė atsidūsta] - Mergaitės, paskui mane.
[prunkšteli] Ar būtina?
Siaubingas požiūris, jaunoji panele.
Tiesiog nenoriu kiaurą parą užsiimti namų ruoša.
O kuo užsiimtum?
Aš tiesiog... galvočiau.
Palik ją ramybėje, motin.
Nieko juk tokio.
Ačiū, tėti.
Tu - mano didvyris.
Nuolat palaikai jos pusę.
Tu pasigailėsi. Ji - pasiutusi.
Nemoka elgtis kaip padori panelė.
Ateis laikas, ir ji sužlugdys mūsų šeimą.
[skamba "Praise the Lord (Da Shine)"]
[Ostinas] Kas naujo, sese?
Nieko, broli. Sėdžiu ir tiek.
Girdėjau, atstūmei eilinį gerbėją.
Taip. Ne itin patiko.
Kalbant apie vestuves, aš turiu naujieną.
Kokią?
Pasipiršau Siu.
Ir ji sutiko.
- [naminių gyvūnų garsai] - [alsuodama] Taip!
Taip!
Ką?
Tu negali vesti Siu!
- Kodėl? - Ostinai, ji - geriausia mano draugė.
Emile, pasistenk neišprotėti.
Dabar ne metas.
Mirė Merė, Siu sesuo.
Ką?
Bet ji juk buvo sveikutėlė.
Taip. Bet susirgo šiltine ir mirė, kaip ir visi kiti.
Jėzau. Vargšė Siu.
Todėl gerbk jos padėtį. Gerai?
Nenurodinėk man, kaip gerbti geriausią savo draugę.
Gerbk moterį, kuri taps mano žmona.
Nestabtelėjau palaukt Mirties...
Mes labai džiaugiamės.
Noriu pasakyt, mes labai liūdime dėl tavo sesers, Siu.
Bet mes labai džiaugiamės, jog judu susituoksite.
Ostinai, kokie tavo planai?
Taip, mielasis, pasakyk mums.
Na, akivaizdu, jog dar niekas nenuspręsta, bet
viena firma Mičigane
pasiūlė man vietą.
Ir ten gyvena Siu pusseserė, taigi...
Taigi kas?
Ketiname apsigyventi Detroite.
Aš, galima sakyt, dėl to džiūgauju.
Aš taip nemanau.
Tu dirbsi mano firmoje ir liksi gyvent čia, Amherste.
Ką...
Bet, tėve, aš noriu traukt į Vakarus.
Nesąmonė, mes neištversime, jei tu gyvensi taip toli.
Čia Amherstas. Tu - Dikinsonas.
Tavo senelis ir jo tėvas gyveno čia, šiuose namuose.
Ko tu tikiesi? Jog mes su Siu susituoksime ir gyvensime čia, viršuje?
Žinoma, kad ne. Nekalbėk kvailysčių.
- Jūs gyvensite kaimynystėje. - Kaimynystėje?
Kur?
Airių lūšnoje?
Su arklininkais?
Ostinai, tvardykis.
Šalia mūsų parduodamas sklypas. Ketinu jį įsigyti.
Pastatysime jums namą.
Patį šiuolaikiškiausią, elegantiškausią namą.
Galėsite patys rinktis projektą.
Bus pastatytas iki rudens.
Tai bus mūsų vestuvinė dovana.
Ostinai.
Žiūrėk.
Kas?
LAIŠKAS SIU.
OSTINAI, NESKAITYK. ATIDUOK SIU.
LAUKSIU TAVĘS SODE.
Ar tai pokštas?
Išteki už mano brolio. Gal proto netekai?
O ką man daryti, Emile? Mano visa šeima išmirė.
Žinau ir nuoširdžiai tave užjaučiu.
Bet Ostinas?
Tau jis net nepatinka!
Pati sakei, jog jis ne itin intelektualus.
Beje, maniau, kad mes niekada netekėsime.
Kad suaugsime kartu ir tapsime didžiomis rašytojomis.
Šį kvailą pažadą davėme, kai mums buvo vos 14-ika.
Jau tada jutau, kad tai - melas. Aš ne tokia kaip tu, Emile.
Aš užaugau neturtingoje šeimoje.
Mano gyvenimas nėra toks tobulas.
Manai, mano gyvenimas - tobulas?
Ar tu bent mane pažįsti?
[Siu] Aš - vienut vienutėlė šiame pasaulyje.
Aš - vargšė.
Jei netekėsiu už Ostino, iš tiesų mirsiu badu.
[atsidūsta]
Užjaučiu dėl Merės.
Man ji iš tiesų patiko.
Man irgi. Ji buvo mano mylimiausia sesuo.
Jei išteki už Ostino,
spėju, dabar aš būsiu tau sesuo.
Pažadėk man, Siu.
Pažadėk man du dalykus.
Pirmą: kad neišvyksi gyventi į Mičiganą.
Ir antrą:
kad visada mane mylėsi labiau nei jį.
Dėl pirmo dalyko,
tai turės spręsti Ostinas.
Bet dėl antro...
Taip?
Na...
Tavim dėta dėl to liaučiausi nerimavusi.
[griaustinis griaudžia]
[skamba "Be Mine"]
Aš tave myliu.
[toliau skamba daina]
- Siu. - Siu.
Atleiskite.
Atsiprašau. Siu!
Kur buvai?
[arklys prunkščia]
[arklys šnopuoja]
Jis maloniai stabtelėjo palaukt manęs...
Emile, į ką žiūri?
Į Mirtį.
Ė...
Nekreipk dėmesio, Lavinja.
Eime namo.
Gražios buvo laidotuvės, nemanai?
Mano bus gražesnės.
Galėjai turėti bet kurią miesto merginą, bet išsirinkai Siu Gilbert?
Kodėl?
Spėju, todėl, kad ji vienintelė manęs nenorėjo.
Galiu tai suprasti.
Tavo sesuo vis dar vaidina sunkiai pasiekiamą.
[jukteli] "Sunkiai pasiekiama." Dar gražiai pasakyta.
- Ji - beprotė. - Ji - geniali
Man įgriso, jog visi apie ją taip kalba.
Sveikos, panelės.
Ką čia veiki, Džordžai?
Siu, eikš. Noriu su tavim pakalbėti.
Padaryta, mažule.
Tavo eilėraštis. Jis bus išspausdintas "The Indicator".
Šalia mano straipsnio apie Persį Šelį.
Numeris jau spaustuvėje. Išeis kitą savaitę.
Tu jau truputį įžymi, Emile Dikinson.
Emile? Kas yra?
Aš...
Bijau.
Tu?
Juk tu nieko nebijai.
Esi bebaimė.
Nežinau, kaip sureaguos tėvas.
Rimtai? Liaukis.
Jis privalo sužinoti, kokia esi talentinga.
Tada jis tau nebetrukdys.
Tikrai?
[Lavinja] Emile?
Emile!
Ateik ruošti vakarienės!
Turiu eiti.
Ačiū dar sykį, Džordžai.
[iškvepia]
[urgzteli]
[tėvas] Vištiena nuostabi, ponia Dikinson.
- [Motina] Ak. - Taip, iš tiesų skani, mama.
Dėkok savo seserims. Jos man padėjo.
Viena iš mūsų.
- [Motina] Mergaitės. - Paklausykite visi.
Turiu jums gana svarbią naujieną.
Kaip jūs žinote, be mano sėkmingos teisininko karjeros
ir Amhersto koledžo iždininko pareigų,
atidirbau Masačusetso atstovų rūmuose net dvi kadencijas.
Taigi, dabar išsikėliau didesnį tikslą.
Nusprendžiau kandidatuoti į Kongresą.
- Tėve, nuostabi žinia. - Šaunuolis, tėti.
Ačiū. Esu dėkingas už jūsų entuziazmą.
Jūsų motinai ši idėja ne itin patiko.
Tiesiog nenoriu, kad dažnai išvyktum iš namų.
Kandidatai nuolat kažkur keliauja.
Na, mes juk turime prisistatyti žmonėms.
Pristatyti save ir savo poziciją.
Tėve, ar tu abolicionistas?
Ne, nepasakyčiau. Mano pozicija nėra radikali.
Vergovė - blogai, žinoma.
Tačiau aš tikiu kompromisu.
Tikrai nemanau, jog dėl to reikia kariauti.
Labai protinga pozicija, brangusis.
Taip.
Kartais aš jaučiuosi kaip vergė.
Esi išlepinta mergina iš Amhersto, Emile.
Visai ne vergė.
[Tėvas] Tai sudėtingas klausimas, bet mes privalome išlaikyti Sąjungą.
- Tokia mano pozicija. - [Motina} Mhm.
Ir dar noriu, kad iki Amhersto nutiestų geležinkelį.
Geležinkelį? Prašmatnu.
Taip, Lavinja, jei mane išrinks,
pro savo miegamojo langą girdėsi traukinio švilpuką.
Košmaras.
Sveikinu, tėve.
Mes irgi turime jums naujieną.
Mes su Siu pasitarėme ir nusprendėme nevykti į Detroitą.
Liksime Amherste.
- Su šeima. - [Tėvas] Nuostabu.
Išties puiki žinia.
- Valio! - Puiku.
Vadovausi firmai, kol dalyvausiu rinkiminėje kampanijoje.
Surengsime dideles puošnias vestuves.
Sukviesime visą Dikinsų ir Norkrosų giminę.
Ir tavo visą šeimą, Siu.
Mano šeima išmirė.
Na, vis tiek vestuvės bus gražios.
Taip, Emile, sakyk.
Aš irgi turiu naujieną.
Ji ne tokia didžiulė.
Palyginti su kandidatavimu į Kongresą ar tuoktuvėmis.
Tuomet apie ką ji?
Eilėraštis, kurį sukūriau,
bus išspausdintas koledžo laikraštyje.
Man regis, aš nesupratau.
Gali pakartoti?
Mano... Mano eilėraštis
bus išspausdintas laikraštyje.
Kaip tu drįsti?
Ar neaiškiai buvau pasakęs,
jog esu prieš tai, kad moteris siektų
literatūrinės karjeros, Emile?
O tu ėmei ir numojai į tai ranka!
[iškvepia]
Ar dar galima ką nors pakeisti?
Laikraštis jau spaustuvėje.
Dieve mano. Bedievė. Tavo motina sakė tiesą.
Mes suteikėme tau per daug laisvės. Tu pasinaudojai mūsų gerumu.
Pačiu netinkamiausiu metu, Emile.
Dabar netinkamas metas demonstruoti tokį skandalingą elgesį!
Dieve mano!
Tu suterši gerą Dikinsonų vardą.
- Eime. - [katė miaukteli]
Dikinsonai Amherste gyvena jau 200 metų.
Mes sukūrėme šį miestą.
Visi tai žino.
Bet tavo senelis
[atsidūsta]
buvo prasiskolinęs girtuoklis.
Jis vos nepražudė visko, ką mano protėviai taip sunkiai kūrė.
Paskyriau visą gyvenimą, kad užlopyčiau jo skyles!
Aš taupiau, aukojausi.
Ir neleisiu, kad mano paties duktė nubrauktų velniop visus mano pasiekimus!
Šitos tavo kvailystės turi baigtis!
Nuo šiol imsiesi savo pareigų taip, kaip daro tavo motina.
Šioje srityje turi patobulėti.
Matai?
Ši lėkštė įskilusi. Matai?
Tu dengei stalą, tiesa?
Šių namų šeimininkui padėjai įskilusią lėkštę?
[trukteli nosį]
Už bausmę viską čia sutvarkysi.
Ir virtuvėje.
Viena.
[skamba "Bury a Friend"]
Malonu tave matyti.
Pavėlavai.
Daugelis džiaugtųsi, jei iš viso nepasirodyčiau.
Ne aš.
Aš visada noriu tave matyti.
Mm.
Taigi, tavo eilėraštį išspausdins.
Ne.
Mano tėvas to neleis.
Sakei, kad jau vėlu ką nors padaryti.
Mano tėvas sudegins visus numerius, jei reikės.
Padarys viską, kad tik "nesuterščiau gero Dikinsonų vardo".
Mano brangioji...
Būsi vienintelė iš Dikinsonų giminės, kurią žmonės prisimins po 200 metų.
Šitą aš tau pažadu.
Net jei mano eilėraštis nebus viešai publikuojamas?
Viešumas ir nemirtingumas - ne tas pat.
Nemirtingumas - nieko vertas.
Jei būsi geras, elgsiesi teisingai, pateksi į Dangų.
Aš kalbu apie kitokį nemirtingumą.
Tu tapsi nemirtinga ne todėl, kad laikeisi taisyklių,
o todėl, kad jas laužei.
[juokiasi]
Kada ateisi manęs?
Pas tave atvykstu kas naktį, mano mieloji.
Ne vien pasivažinėjimui.
Kada paimsi mane iš šio pasaulio?
Prabėgs dar daug daug metų.
[toliau skamba daina]
[atsidūsta]
Kodėl taip negreit?
Nežinau.
Todėl, kad esu užsiėmęs.
Tu visada užsiėmęs.
Netrukus darbo gerokai padaugės.
Bręsta karas.
Didelis.
Jis suskaldys jūsų tautą.
[toliau skamba daina]
[atsidūsta]
Vėl susipykai su tėčiu?
Būk jam atlaidesnė, Em.
Žinau, jis griežtas, bet jo tikslas - mus apsaugoti.
Nori, pasakysiu tau paslaptį?
Aš džiaugiuosi, kad nevyksim į Detroitą.
Man geriau čia, su šeima.
[Motina] Emile, eik miegoti.
Rytoj anksti keltis. Atvyks dar vienas gerbėjas.
Mm. Puiku.
Kas šįkart?
Kiaulių ūkininkas iš Saut Hadlio.
Seksualu.
[beldimas į duris]
Kas ten?
[Tėvas] Emile, ar nemiegi?
Ne, tėve.
Galiu užeiti?
Taip, užeik.
[atsidaro ir užsidaro durys]
Tu neįsivaizduoji, kaip man dėl jūsų, vaikai, neramu.
O, taip.
Tėve.
Tėve, kas nutiko? Ne...
Neverk.
Nenoriu tavęs prarasti.
Pažadėk man, Emile.
Pažadėti ką?
Tiesiog pažadėk man,
kad neištekėsi ir neišeisi iš namų?
Aš tavęs nepaliksiu, tėti.
Šeima turi būti kartu. Visada taip sakau.
[tyliai aimanuoja]
- Tėti? - Hm?
Gali ir tu man kai ką pažadėti?
Taip, širdele, ką?
Pažadėk man,
kad pasamdysi tarnaitę.
[Tėvas jukteli]
Ak, Emile. Gerai jau.
Gerai.
[Tėvas knarkia]
[Emilė] Nestabtelėjau palaukt Mirties...
Jis maloniai stabtelėjo pats...
Karietoje sėdėjom
tik mes abu...
Ir nemirtingumas.
Parašyta.
[skamba "Future Heroine"]