[női narrátor] Emily Dickinson Amherstben, Massachusettsben született 1830-ban.
Egész életét apja házában élte le.
Halála előtt a szobáját sem nagyon hagyta el.
Pár, szerző nélküli versen kívül nem jelent meg munkája életében.
Halála után találtak rá verseire.
Furcsa, lebilincselő alkotások voltak.
Csaknem 2000 versére leltek rá egy ládába rejtve.
[a vetítő képei egyre csak kattognak, elhalkulnak]
[zihálás]
Izé...
[ceruza a papíron]
[kopogás az ajtón]
- [nő] Emily! - [ismét kopog]
- Emily, kelj fel! - [kopogás folytatódik]
Menj el vízért!
Hajnali négy óra van, Lavinia.
Éppen írnék.
Anyánk szerint te jössz. Tegnap én voltam.
Miért nem Austinra bízza?
Mert Austin fiú.
Ez mekkora szemétség már!
NEM VÁRHATTAM BE
Nem várhattam be a Halált...
Várhattam...
[az "Off the Radar" című szám szól]
[lónyerítés]
[beszélgetés hangjai]
[zene folytatódik]
A vízre egy órája lett volna szükség.
Merre kószáltál?
Emily, a vödrök félig is alig vannak.
Kilötyögtetted.
Haszontalan vagy, kislányom! Haszontalan.
Vegyünk fel egy szolgálót!
Csak a holttestemen át.
Hat lovunk van, anyám. Egy szolgálóra még futja.
Tessék, Vinnie, egy virág.
Ó, nekem?
Amikor apátok elvett,
azt mondtam, egész Hampshire megye legjobb háziasszonyát vette el.
Sőt, egész New Englandét.
Száradjon le a kezem, ha cselédet veszek fel!
És titeket is pont ilyennek nevellek.
De én nem...
Remek háziasszony lesz belőled, Emily Dickinson.
És most öltözz fel szépen!
Újabb úriember jön, hogy megnézzen magának.
[gúnyosan] Úriember?
Anyám, ne!
Könnyen lehet, hogy ő lesz a férjed.
Ez olyan romantikus!
És semmi fakszni, mint a múltkor!
Igazán áldozatkész voltam.
Egy döglött egeret dobtál az ölébe.
Igen.
Mint egy macska.
Emily, te nem macska vagy.
Nem.
Tragikusabb a sorsom: nő vagyok.
A pogácsát a kérőnek sütöttem.
Nekem miért nincsenek kérőim?
Mert nem akarlak kiházasítani. Neked hasznodat veszem a ház körül.
Bejárónőként öregszem meg, csak mert nem lötykölöm ki a vizet?
Az élet nem habostorta, Lavinia.
[az óra ketyeg]
[reszelős légzés]
[levegőért kapkod, sikolt]
Üdvözlöm!
Emily, ezt azonnal hagyd abba!
Szia, Emily!
Ó, ne már!
George!
Szia!
Már volt szerencséje megismerkedni a lányommal?
Anyám, ő George. Austinnal jár az irodalmi klubba.
Állandóan együtt lógunk.
- Nos, pont azt ecseteltem George-nak, - [teáscsésze kocog a kezében]
...hogy milyen remek feleség lesz belőled.
Hogy milyen szőrszálhasogató és kicsinyes vagy kötelezettségeidben.
Kész főnyeremény vagyok.
Ülj illendően!
[sóhajt]
George, válthatnánk néhány szót odakint?
- Jóhogy! - Király!
Anyám, a tornácon leszünk. Ne hallgatózz!
Ó, rendben.
[ajtó bezárul]
Tudod, hogy nem megyek hozzád, ugye?
Soha ne mondd, hogy soha, Emily!
Ahogy egyik versedben is írtad: "A lehetségesben lakom."
Szép volt.
Imádom, ha idéznek.
Miért nem jössz hozzám?
Félreértesz, én senkihez nem megyek hozzá.
Anyád mást állít.
Egy célom van ezen a Földön,
éspedig az, hogy nagyszerű író legyek.
Egy férj ezt nem hagyná.
Én igen.
Mondod most.
De szépen lassan leállítanál.
Őrülten szerelmes vagyok beléd.
- Az bizony kár. - Van valaki más?
Az igazat megvallva, igen.
Kicsoda? Megölöm!
Vele nem végezhetsz.
A Halál az.
Hogy ki?
A Halálba vagyok szerelmes.
Minden éjjel elvisz kocsikázni.
Talpig úriember.
És pokolian dögös.
Fura egy madár vagy te.
Miért vonzódom hozzád anniyra?
Bármit megtennék érted!
Nos, egy dolgot tényleg tehetsz.
Mondd, megteszem!
Még te vagy az irodalmi újság szerkesztője?
Hát, társszerkesztője,
de igen.
Szeretném, ha ez megjelenne.
Hűha!
Hűha, végre kiadhatom valamelyik versedet?
Lehet, kész sincs teljesen, de igen, én...
Tökéletes az időzítésed. Pont van még hely az új számban.
- Tényleg? - Besuvasztom.
Holnap megy is nyomdába.
- Holnap? Tényleg? - Holnap.
Mindenki megismeri Emily Dickinson nevét.
Hoppá, várjunk csak!
Mi a baj?
A nevem nem jelenhet meg.
Miért nem?
Apám szerint nők munkáit nem szabadna kiadni.
Jaj, ne már!
Ez baromság.
Zseni vagy, Emily. Ezt neki is be kellene ismernie.
Nem elég a monogramom? Vagy legyen a szerző Anonymous.
Kizárt dolog.
Ennyi jár neked.
És beszélj apáddal!
Tudod, mit?
Menjen! Nyomtasd ki!
A nevem alatt.
Köszönöm, George!
Szívesen, Miss Dickinson.
[köhög]
Ez rémes volt.
Igen, Emily.
Ezt is elrontottad.
Dehogy rontotta. Láttam, hogy smárolnak.
Smárolnak?
Jesszusom, mi ütött beléd?
Te házalsz velem mindenfelé.
Én ugyan nem!
Dehogynem. Tök megalázó.
Rásóznál nyomorékra, özvegyre, mindegy, csak vegyen el valaki.
Az egész város tudja, hogy meg akarsz szabadulni tőlem.
Mi ez a ramazúri már megint?
Anyám már megint ki akar tagadni.
Én 18 évesen mentem apádhoz, Emily. Ideje férjet találnod.
És elköltöznöm, ugye?
Nos, igen. Ez a házassággal jár.
Miért nem érdekel senkit, hogy nekem lesz-e férjem?
Ami engem illet, Emilynek nem kell hozzámennie senkihez.
[Emily sóhajt]
- Köszönöm, apa! - [Apa mordul egyet]
Végre valaki, aki nem akar kiebrudalni a családból!
Hagyná, hogy örökké a házunkban éljen?
- A napot lopva folyamatosan? - Dolgos vagyok én!
Mit is csinálsz a ház körül?
Én találtam rá a madárfészkekre.
Hölgyeim, az a helyzet,
hogy pipáznék és olvasnék, de békében, szóval ki innen!
Természetesen.
Amúgy is ideje a konyhába mennünk.
Lányok, ti is!
Muszáj?
Rémes ez a hozzáállás, kisasszony!
Nem akarok 24 órában gürcölni.
Mi máshoz lenne kedved?
Hát csak... elmélkedni.
Legyen vele elnézőbb!
Nincs abban semmi.
Köszönöm, apa!
Te vagy a hősöm.
Imádja a pártját fogni, ugye?
Majd megbánja. Ez egy vadóc.
Nem tud decens ifjú hölgyként viselkedni,
és tönkre fogja tenni a családot.
[a "Praise the Lord (Da Shine)" szól a háttérben]
[Austin] Mizu, hugi?
Semmi, bátyó, lazulok.
Hallom, egy újabb kérőt zavartál el.
Aha. Nem volt nagy kedvem hozzá.
Nos, ha már házasságról beszélünk, hírem van.
Miféle?
Megkértem Sue kezét.
És igent mondott.
- [a háziállatok nyugtalanok] - [sóhajt] Igen!
Igen!
Hogy mit?
Nem veheted el Sue-t!
- Miért nem? - Mert a legjobb barátom!
Emily, nehogy bepörögj itt nekem!
Ne most, jó?
Sue nővére, Mary, meghalt.
Micsoda?
De hát ő volt az egészségesebb!
Ugye? Aztán jött a tífusz, és elvitte, mint mindenki mást.
Jézusom! Szegény Sue!
Szóval, légy tisztelettel Sue helyzete iránt, rendben?
A legjobb barátom. Felesleges figyelmeztetned.
Akkor tiszteld benne a jövendőbelimet!
Nem várhattam be a Halált...
[Apa] Ez igazán remek hír.
Azaz, őszinte részvétünk a nővére miatt, Sue.
De annak örülünk, hogy egybekelnek.
Mik a terveid, Austin?
Igen, drágám, mesélj!
Nos, végleges döntés még nem született,
de kaptam egy állásajánlatot
egy michigani cégtől.
Sue-nak ott él egy kuzinja, szóval...
Szóval mi?
Szóval, arra gondoltunk, hogy Detroitba költöznénk.
Hót izgalmas lesz.
Szó sem lehet róla.
Csatlakozol a cégemhez és maradtok Amherstben.
Mi a...
Apám, ahogy említettem, nyugatra akarok menni.
Badarság. Olyan messze nem költözhetsz.
Armherst a városod. Dickinson-fiú vagy.
A nagyapád is itt élt, meg az ő apja is. Itt, ebben a házban.
Mire számítasz? Vegyem el Sue-t, és költözzünk fel az emeletre?
Ne beszélj sületlenségeket!
- A szomszédba költöztök. - A szomszédba?
Miért?
Az írek kunyhói közé?
A lovászfiúkkal?
Austin fiam, szedd össze magad!
A szomszédos telek eladósorba került. Szándékomban áll megvenni.
És építünk nektek egy házat.
Egy modern, elegáns házat,
aminek a tervezését te magad felügyeled.
Őszre fel is húzzák.
Vedd nászajándéknak!
Austin!
Mi az ott?
Mi?
SUE KEZÉBE.
AUSTIN, NE OLVASD EL! ADD ODA SUE-NAK!
GYERE KI A GYÜMÖLCSÖSBE!
Ez valami rossz vicc?
Hozzámész a bátyámhoz? Elment az eszed?
Mi mást tehetnék, Emily? Minden rokonom halott.
Tudom, és rettentően sajnálom is,
de pont Austin?
Nem is kedveled!
Azt mondtad, hogy ostobának tartod!
Megfogadtuk, hogy nem megyünk férjhez.
Azt hittem, együtt növünk fel és leszünk nagyszerű írók.
Ezt a hülye fogadalmat 14 évesen tettük.
És én már akkor sem hittem benne. Én nem olyan vagyok, mint te.
Nem jómódba születtem.
Az én életem nem olyan tökéletes, mint a tiéd.
Szerinted az enyém az?
Ismersz te engem egyáltalán?
[Sue] Tök egyedül vagyok a világban.
Földönfutóvá lettem.
Ha nem megyek hozzá Austinhoz, szó szerint éhen fogok halni.
[sóhajt]
Nagyon sajnálom Maryt.
Nagyon szerettem.
Ja, én is. Ő volt a kedvenc nővérem.
Nos, mivel hozzámész Austinhoz...
mostantól én leszek a nővéred.
Ígérj meg nekem valamit!
Oké, két dolgot.
Egy: Nem költöztök Michiganbe.
És kettő:
Mindig is jobban fogsz szeretni, mint őt.
Ami az elsőt illeti,
az Austin döntése.
Ami viszont a másodikat...
Igen?
Nos...
Amiatt nem kell aggódnod.
[dörög az ég]
[a "Be Mine" című szám szól]
Szeretlek.
[zene folytatódik]
- Sue! - Sue!
Elnézést!
Bocsánat! Sue!
Hová tűntél?
[a ló nyugtalankodik]
[a ló prüszköl]
Bevárt hát szépen Ő...
Mit bámulsz, Emily?
A Halált.
[mormol valamit]
Ne törődj vele, Lavinia!
Na jó, indulás haza!
Szép kis temetés volt, nem?
Az enyém jobb lesz.
Bárkit elvehetnél, és te Sue Gilbertet választottad?
Miért?
Azért, mert ő az egyetlen, aki nem akart engem.
Ismerős helyzet.
- A húgod még mindig kéreti magát. - [kuncog]
"Kéreti." Finoman fogalmazol.
- Csodabogár. - Zseni.
De unom már, hogy mindenki ezt mondja!
Hölgyeim!
Mit keresel itt, George?
Sue, gyere, beszédem van veled.
Nos, kicsim, elintéztem.
A versedet lehozza a The Indicator.
A Percy Shelley-ről írt értekezésem mellett.
A nyomdában van, jövő héten megjelenik.
Mostantól kicsit híres leszel, Emily Dickinson.
Emily? Mi a baj?
Én csak...
Félek.
Te?
Nem félsz te semmitől.
Semmi félelemérzet nincs benned.
Nem tudom, apám mit fog szólni.
Komolyan? Ne már!
Csak tudja, milyen zseniális vagy!
És annak nem akar majd útjába állni.
Vagy mégis?
[Lavinia] Emily!
Emily!
Főzd meg a vacsorát!
Mennem kell.
És köszönöm, George!
[sóhajt]
[nyög]
[Apa] Remek a csirke, Mrs. Dickinson!
- [Anya] Ó. - Igen, anyám, felettébb ízletes.
Köszönd meg a húgaidnak! Besegítettek a konyhában.
Legalábbis egyikünk.
- [Anya] Lányok! - Egy kis figyelmet kérek.
Izgalmas bejelentenivalóm van.
Mint köztudott, sikeres ügyvédi praxisom
és az Amhersti Egyetem kincstárnoki posztja mellett
két cikluson át voltam Massachusetts Képviselőházának tagja.
Nos, kinéztem magamnak egy nagyobb célt.
Jelöltetem magam a Kongresszusba.
- Apám, ez csodálatos. - Hajrá, apa!
Köszönöm. Igazán értékelem a lelkes támogatást.
Édesanyátok hevesen ellenezte.
Mert nem akarom, hogy oly' sokat legyen távol.
A jelöltek állandóan úton vannak.
A szavazatokért házhoz kell menni, nemde?
És el kell juttatni az üzenetünket is.
Apám támogatja a rabszolgák felszabadítását?
Ó, nem, ezt nem mondanám. Ebben a kérdésben nem foglalok állást.
A rabszolgaság intézményét természetesen rossznak tartom.
De hiszek a kompromisszumban.
És nem tartom olyan dolognak, amiért érdemes hadba lépni.
Nagyon bölcs megállapítás.
Igen.
Van, amikor rabszolgának érzem magam.
Egy elkényeztetett, amhersti lány vagy.
Nem éppen rabszolgasors.
[Apa] Nem egyszerű dolog ez, de egyben kell tartani az Uniót.
- Ez a platformom is. - [Anya] Aha.
Ez, és a "hozzuk el a vasutat Armherstbe!"
Vasutat? Micsoda terv!
Igen, Lavinia, ha megválasztanak,
a hálószobádból hallhatod majd a mozdonyfüttyöt.
Ez rémesen hangzik.
Nos, gratulálok, apa!
Nekünk is van bejelentenivalónk.
Megbeszéltük Sue-val, és döntöttünk: nem költözünk Detroitba.
Maradunk Amherstben
- a családdal. - Igazán remek!
Csodás hír!
- Hurrá! - Pompás.
Vezetheted majd a céget, miközben kampányolok.
És feledhetetlen menyegzőt rendezünk!
Meghívjuk az összes Dickinson- és Norcross-rokont.
Természetesen Sue egész családja is jöhet.
Az egész családom meghalt.
Hát, ettől még az esküvő szép lesz.
Mi az, Emily?
Én is bejelentenék valamit.
Nem egy őrületesen nagy dolog.
Mármint a Kongresszushoz, az esküvőhöz és hasonlókhoz viszonyítva.
Nos, bökd ki, miről van szó!
Egy versemet...
kinyomtatja az egyetemi lap.
Ezt ugye nem jól hallottam?
Megismételnéd?
Egy... egy versemet...
ki fogják nyomtatni.
Hogy merészelted?
Nem tettem elég világossá a múltban,
hogy nem helyeslem, ha egy nő
irodalmi karriert akar magának építeni?
Erre fogod magad, és megcsinálod!
[kifújja a levegőt]
Le lehet még ezt állítani?
Már a nyomdában van a lap.
Istenemre mondom, anyádnak igaza van. Kártékony teremtés vagy!
Túl nagy szabadságot kaptál, és visszaéltél vele.
Ez nagyon rosszkor jött, Emily.
Nagyon rosszkor mutatsz ilyen botrányos viselkedést!
Istenem!
Sárba tiprod a Dickinson nevet!
- Menjünk! - [macska nyávog]
A Dickinsonok kétszáz éve élnek Amherstben.
Mi tettük azzá ezt a várost, ami.
Mindenki tudja.
De a nagyapád...
[sóhajt]
iszákos volt, fűnek-fának tartozott.
Elherdálta a felmenőim vérrel és verítékkel felépített vagyonát.
Az életem ráment, hogy ezt helyrebillentsem!
Élére raktam a pénzt, és áldozatokat hoztam.
Nem tűröm el, hogy erőfeszítéseimet a saját lányom tegye tönkre!
Elegem van az oktalanságodból!
Anyád utasításait innentől szó szerint betartod!
Van mit fejlődnöd.
Nézd csak!
Csorba a tányér széle. Látod?
Te terítettél meg, igaz?
A ház urának szándékosan adtál csorba tányért?
[szipog]
Büntetésből leszeded az asztalt és kitakarítasz.
Aztán jöhet a konyha.
Egyedül!
[a "Bury a Friend" című szám szól]
Örvendek.
Késtél.
A legtöbben annak örülnének, ha soha nem jönnék.
Én ugyan nem.
Én mindig látni akarlak.
Aha.
Szóval, kiadják a versedet.
Nem adják.
Apám nem engedi.
Azt hittem, már késő leállítani.
Apám minden példányt eléget, ha kell.
Bármit megtesz, nehogy "sárba tiporjam a Dickinson nevet!"
Kedvesem...
te leszel az egyetlen Dickinson, akiről 200 év múlva is beszélnek.
Ezt megígérhetem.
Akkor is, ha a verseimet soha nem adják ki?
A nyilvánosság nem egyenlő a halhatatlansággal.
A halhatatlanság értéktelen.
Ha jó vagy és jól viselkedsz, a Mennybe jutsz.
Én nem erre a halhatatlanságra gondoltam.
A tiéd nem a szabálykövetésből fakad.
Hanem azok megszegéséből.
[nevet]
Mikor jössz el értem?
Minden este, kedvesem.
De nem csak egy fuvarra.
Hanem végleg.
Sok-sok év múlva.
[a zene folytatódik]
[sóhajt egyet]
Miért kell rád ennyit várni?
Nem tudom.
Sok a dolgom.
Mindig ezt mondod.
Hamarosan még több dolgom lesz.
Háború jő, mint tudod.
Egy nagy háború.
Ami megosztja ezt a nemzetet.
[a zene folytatódik]
[sóhajt]
Megint apával vitáztál?
Légy vele elnézőbb, Em!
Kemény ember, de minket véd.
Elárulhatok egy titkot?
Örülök, hogy maradunk.
Jobban érzem magam itt, a családdal.
[Anya] Emily, eredj lefeküdni!
Korán reggel kelsz, mert jön egy újabb kérő.
Remek.
Most éppen ki?
Egy sertéstenyésztő South Hadley-ből.
Dögös.
[kopogás az ajtón]
Ki az?
[Apa] Ébren vagy, Emily?
Igen, apám.
Bejöhetek?
Igen.
[ajtó nyílik, zárul]
Fel sem foghatod, mennyire aggódom miattatok.
Igen.
Ó, apám!
Mi a baj, apám? Ne...
Ne sírjon!
Nem akarlak elveszíteni.
Ígérd meg, Emily!
Mit ígérjek, apám?
Ígérd meg...
hogy nem mész férjhez, és nem költözöl el.
Nem fogok.
Maradjon együtt a család, azt mondom.
[halkan nyög]
Apám?
Megígér nekem valamit?
Persze, micsodát?
Ígérje meg...
hogy felveszünk egy cselédet.
[Apa felnevet]
Ó, Emily! Rendben.
Legyen.
[Apa horkol]
[Emily] Nem várhattam be a Halált,
Bevárt hát szépen Ő,
Ketten voltunk
csak kocsiján
S a méretlen Idő.
Ez király lett.
[a "Future Heroine" cím szám szól]