[женски глас] Емили Дикинсън е родена през 1830 г. В Амхърст, Масачузетс.
Никога не напуска семейния дом.
Към края на живота си дори от стаята си не излиза.
Стиховете й, с малки изключения, така и не са публикувани.
Поемите й са открити след смъртта й.
Чудни, потресаващи, вълшебни стихове.
Общо - почти две хиляди, скрити в сандъка на слугинята.
[звук от редуващи се слайдове, затихва]
[диша задъхано]
Хм...
[писане по хартия]
[чукане по вратата]
[женски глас] Емили! [отново чукане]
Ставай вече! [чукането продължава]
[гневен възглас]
Донеси вода.
Лавиния, четири сутринта е.
Пиша!
Мама праща теб, аз ходих вчера.
Защо не накараш Остин?
Той е момче!
Що за глупости!
ДИКИНСЪН
НЕ МОЖЕХ ЗА СМЪРТТА ДА СПРА
Не можех за смъртта да спра...
Да спра.
[звучи песента "Оф дъ рейдар"]
[конско цвилене]
[неясни разговори]
[песента продължава]
От час чакаме тази вода!
Къде се бавиш?
Ведрата са наполовина!
Разляла си почти всичката!
Никаква полза от теб, момиче!
Да наемем слугиня.
Само през трупа ми.
Имаме шест коня. Можем да си го позволим.
Заповядай, Вини. Цвете.
За мен ли е?
Когато баща ти ме взе,
казах му, че получава най-добрата жена в Хампшър.
Не, в цяла Нова Англия!
Бих останала без ръце, не и да наема прислуга.
Гледам и вас така да възпитам.
Не искам...
Един ден и ти ще станеш домакиня.
А сега се облечи.
Поредният джентълмен на сгледи.
[с насмешка] Пак ли?
Стига, мамо!
Може да стане твой съпруг.
Колко романтично!
И този път - без номерата ти.
Беше приношение.
Да пуснеш мъртва мишка в скута му!
Точно така.
Като котка.
Но ти не си котка, Емили.
Не съм.
За съжаление, аз съм жена.
Сладките са за кандидата.
Защо аз нямам кандидати?
Теб не гледам да омъжа, бива те в къщната работа.
Ще си умра стара мома, защото ме бива с ведрото?
Съдбата е несправедлива.
[тиктакане на часовник]
[звуци, подобни на хъркане]
[ахва, изпищява]
Здравей.
Не така, Емили!
Здравей, Емили.
Ти да видиш!
Джордж!
Здравей!
Вече се познавате с дъщеря ми?
Той и Остин са в Читателския клуб.
Постоянно сме заедно.
Точно казвах на Джордж... [тракане на чаената чаша в ръката й]
...каква прекрасна съпруга би била,
колко педантична си в къщната работа, пестелива...
Да, отлична партия!
Сядай като дама.
[въздъхва]
Джордж, да поговорим навън?
Разбира се. - Чудесно.
Ще сме на верандата. Не подслушвай.
Да, добре.
[хлопва се врата]
Знаеш, че няма да се омъжа за теб.
Никога не казвай никога.
Сама си го написала: "Тая надежда аз..."
Хубаво.
Обичам да ме цитират.
Защо не ми станеш жена?
Не разбираш. Няма да съм ничия жена.
Майка ти друго разправя.
На този свят имам едничка цел,
да стана велика писателка.
Съпруг само би ми попречил.
Не и аз.
Сега приказваш така.
Но постепенно ще ме пречупваш.
Луд съм по теб.
Лоша работа. - Друг ли има?
Всъщност има.
Кой е? Ще го унищожа!
Няма да успееш.
Той е Смъртта.
Моля?
Влюбена съм в смъртта.
[Емили] В каляската си ме разхожда всяка вечер.
Истински джентълмен.
Неустоим.
Ти си доста лудичка.
Защо ли ме привличаш неудържимо?
Готов съм на всичко за теб.
Има нещо, което може да свършиш.
Само кажи.
Още си редактор на списанието.
Съредактор.
Все пак, да.
Публикувай това.
Еха!
Най-сетне ще ми позволиш да публикувам нещо твое!
Не знам дали е завършено.
Тъкмо имаме място в предстоящия брой.
Ще мога да го вкарам.
Утре печатим броя.
Наистина ли?
Всички ще научат за Емили Дикинсън.
Да, но... Чакай.
Какво има?
Пусни го анонимно.
Защо?
Татко не одобрява жени да пишат.
Престани.
Това е глупаво.
Гениална си! Трябва да даде одобрението си.
Не може ли да излезе с инициали? Или анонимно?
Няма да стане.
Заслужаваш признанието.
Бъди непоколебима пред него.
Знаеш ли...
Публикувай го и това е.
Издай го, постави отдолу името ми.
Джордж, благодаря ти!
За теб, винаги!
[кашля]
Катастрофа!
Ето на,
пак съсипа всичко.
Тъкмо наопаки! Видях ги да се целуват!
Да се целуват!
Момиче, какво те прихваща?
Ти ме тикаш в ръцете на тези мъже!
Нищо подобно.
И е толкова унизително!
Би ме сватосала и с вдовец, и със сакат. Само да ме вземат!
Цял Амхърст знае, че гледаш да се отървеш от мен.
Какво става тук?
Мама пак ме позори.
На 18 г. Вече бях омъжена. Време ти е да се задомиш.
За да се изнеса, нали?
Така става, когато момичето се задоми.
Защо не търсите съпруг за мен?
Ако питат мен, Емили може да не се омъжва.
[Емили въздъхва]
Благодаря ти, татко! - [бащата] Хм.
Само ти не се мъчиш да ме изриташ от дома.
И ще я оставиш вкъщи, докато свят светува!
Да не пипва работа? - Върша доста.
Например?
Аз намерих птичите гнезда.
[бащата] Заемете се с нещо.
Искам несмущавано да се насладя на лула и вестник.
Така да бъде.
Време беше да се върнем в кухнята.
[Емили въздъхва] - Момичета, идвайте.
[изсумтява] И аз ли?
Държиш се безобразно.
Не искам по цял ден да съм заета с къщна работа.
А с какво друго?
Със собствените си мисли.
[драсва клечка кибрит] - [бащата] Остави я на мира.
Нека седи.
Благодаря, татко.
Велик си!
Ти все я защитаваш.
Но ще съжаляваш. Тя е дивачка.
Не умее да се държи като дама.
Ще опозори семейството ни!
[звучи песента "Прейз дъ лорд"]
[Остин] Какво става?
Нищо, почивам си, братко.
Отхвърлила си поредния кандидат.
Не ме влечеше.
По въпроса с женитбата имам новина.
Каква?
Предложих на Сю.
Отговорът й беше "да".
[звуци на животни от фермата] - [задъхано] Да!
Да!
Какво?
Не може да ти е жена!
Защо? - Тя ми е първа приятелка!
Не полудявай точно сега.
Не му е времето.
Почина сестра й Мери.
Как така?
Беше съвсем здрава.
Да, но се е заразила с тиф. Мъртва е.
Божичко! Горката Сю.
Да. Прояви деликатност в тази ситуация.
Не ми казвай да съм деликатна с най-добрата си приятелка.
Прояви уважение към бъдещата ми съпруга.
Не можех за смъртта да спра...
[бащата] От сърце се радваме!
Искам да кажа, съжаляваме за сестра ти, Сю.
Но сме радостни, че се жените.
Остин, какво възнамеряваш да правиш?
Кажи ни, миличък!
Все още нищо не е решено окончателно.
Но в Мичиган има една компания,
която ми предложи място.
А Сю има братовчед там.
И какво?
Възнамеряваме да се преместим в Детройт.
Така се вълнувам!
На друго мнение съм.
Трябва да останеш в Амхърст и да работиш при мен.
Но...
Но нали ти казвам, бих искал да ида на запад.
Нелепо е да живееш толкова далече!
Това е Амхърст, ти си Дикинсън.
В този дом са живели дядо ти, прадядо ти...
Очакваш да се оженя за Сю и да живеем горе, така ли?
Не, разбира се!
Ще живеете в съседство. - Какво?
Как така?
В колибите?
Заедно с конярите?
Успокой се, Остин!
Съседният имот се продава, смятам да го купя.
Ще ви построим къща.
Ще е модерна къща, стилна и удобна.
Лично ще одобриш проекта.
До есента ще е готова.
Ще е сватбеният ви подарък.
Остин.
Погледни.
Какво става?
ЗА СЮ
ОСТИН, НЕ ГО ЧЕТИ, ДАЙ ГО НА СЮ
ДА СЕ ВИДИМ В ГРАДИНАТА
Не може да е истина!
Омъжваш се за брат ми? Полудя ли?
А какво ми остава? Близките ми измряха.
Знам и ми е ужасно мъчно.
Но за Остин?
Дори не го харесваш!
Казвала си ми, че е глупак.
А и нали нямаше да се омъжваме?
И като пораснем, да станем велики писателки.
Глупав обет, даден от 14-годишни хлапачки!
Знаех, че са празни приказки. Не съм като теб!
Не съм от богато семейство.
Животът ми не е уреден като твоя.
Мислиш, че животът ми е идеален?
Сякаш не ме познаваш.
[Сю] Сам-сама съм на този свят.
Изоставена.
Без Остин бих умряла в нищета.
[въздъхва]
Съжалявам за Мери.
Обичах я.
И аз. Най-много от сестрите ми.
Щом ще се омъжваш за Остин...
Ще сме сестри.
Искам да ми обещаеш нещо.
Всъщност две неща.
Едното е да не се местите в Мичиган.
А другото...
Да ме обичаш повече, отколкото него.
За местенето в Мичиган
решението е на Остин.
А за второто ти желание...
Какво?
Виж...
На твое място не бих се опасявала.
[гръмотевици]
[звучи песента "Би майн"]
Обичам те.
[песента продължава]
Сю! - Сю!
Извинете.
Извинете ме. Сю!
Къде беше?
[ръмжене на кон]
[пръхтене на кон]
...но тя се спря за мене.
В какво си се втренчила така?
В смъртта.
Хъм...
Не ми обръщай внимание.
Добре. Да се прибираме.
Много красиво погребение, нали?
Моето ще го надмине!
Можеше да имаш всяка в града, а избра Сю Гилбърт?
Защо?
Може би защото само тя не ме искаше.
Познато ми е.
Сестра ти се прави на недостъпна. - [изсмиване]
"Прави се на недостъпна". Чудна формулировка.
Тя е откачалка. - Гениална е.
Писнало ми е да го чувам това!
Здравейте, дами!
Джордж, какво правиш тук?
Сю, ела. Искам да говоря нещо с теб.
Скъпа, готово!
Стихотворението ти е в "Индикатор".
Редом с бележката ми за Шели.
Вече е в печатницата, ще излезе другата седмица.
Ставаш известна, Емили Дикинсън.
Какво има?
Аз съм...
Доста уплашена.
Ти - уплашена?
Ти не се боиш от нищо.
Ти си безстрашна, смела.
Не знам как ще го приеме татко.
Стига де!
Трябва да разбере какъв бляскав талант си.
Едва ли би искал да застане на пътя ти.
Нали така?
[Лавиния] Емили!
Емили!
Идвай да готвиш вечеря!
Трябва да вървя.
Много ти благодаря.
[издиша шумно]
[пъшка]
[бащата] Пилето е божествено!
[майката] О! - Да, мамо, наистина е великолепно.
Благодари на сестрите си, помагаха ми.
Една от нас...
[майката] Момичета! - Стига. Слушайте.
Имам чудесна новина.
Знаете, че освен успешната ми адвокатска практика,
както и поста ковчежник в колежа на Амхърст,
бях два мандата в Камарата на представителите на щата.
Сега съм си поставил по-голяма цел.
Ще се кандидатирам за Конгреса.
Та това е чудесно! - Браво, татко!
Благодаря, ентусиазмът ви ме радва.
Майка ви имаше възражения.
Защото не искам да отсъстваш от дома!
Кандидатите постоянно пътуват.
Нали трябва да спечелим гласове!
Да достигнем до хората.
Татко, ти аболюционист ли си?
Не бих казал. Не заемам радикална позиция.
Разбира се, робството е нещо нередно.
Но има и компромис.
Не е нещо, за което да воюваме.
Много разумна позиция!
Така е.
Понякога се чувствам робиня.
Доста разглезена девойка си,
а не робиня.
[бащата] Сложно е, но трябва да удържим Съюза единен, на всяка цена.
Това проповядвам. - [майката] Аха.
Ще се боря и за железница до Амхърст.
Железница! Прекрасно.
Точно така, Лавиния.
Ако ме изберат, ще чуеш локомотивна свирка отвън.
Би било кошмарно.
Поздравления, татко.
И ние имаме да ви съобщим нещо.
Със Сю обсъдихме въпроса и решихме да не ходим в Детройт.
Оставаме.
[бащата] Браво! - При семейството.
Каква чудесна новина!
Ура! - [бащата] Да!
Ще ръководиш компанията, а аз - кампанията.
Ще вдигнем разкошна сватба.
Ще поканим целия род и братовчедите Норкрос.
Сю, ще дойдат и твоите роднини.
Близките ми са покойници.
Нищо де, пак ще е много хубаво.
Кажи, Емили?
И аз имам една новина.
Не е нищо кой знае какво,
не може да се сравнява с Конгрес или предстояща сватба.
И каква е новината?
Едно мое стихотворение...
Ще излезе в списанието на колежа.
Не съм сигурен, че те чух добре.
Би ли повторила?
Едно мое стихотворение
ще бъде публикувано.
Как смееш?
Нима не бях достатъчно ясен,
заявявайки, че не одобрявам у жена този стремеж
към литературна слава?
Но си го направила!
[издиша]
Може ли да се предприеме нещо?
Вече е в печатница.
За бога, неразбрано момиче! Права беше майка ти!
Твърде много свобода ти дадохме и ето как ни се отплащаш!
И то в такъв момент.
Това е най-неподходящият момент да скандализираш хората.
За бога!
Ще опропастиш репутацията ни!
Хайде. - [котка измяуква]
От 200 г. Родът Дикинсън живее в Амхърст.
Ние сме създали този град,
всички го знаят.
Дядо ти обаче...
[с въздишка]
Затъна в пиене, в дългове.
И пропиля всичко, за което предците ми са се трудили.
Посветих се на това да изчистя срама.
Пестях всеки петак, жертвах се.
Няма да допусна дъщеря ми да опропасти това.
Няма да търпим повече тези твои глупости.
Ще домакинстваш, като майка си.
Има доста да работиш по уменията си.
Ето, виждаш ли?
Чинията е нащърбена. Виждаш ли?
Ти сложи масата, нали?
Ще дадеш на главата на дома нащърбена чиния?
[подсмръква]
За наказание ще почистиш тук.
И в кухнята!
Сама.
[звучи песента "Бери а френд"]
Ето те и теб.
Закъсня.
Мнозина биха се радвали да не дойда.
Не и аз.
Копнеех да те срещна.
Хм.
Стихотворението ти няма да бъде отпечатано.
Няма.
Татко не позволява.
Каза, че е късно да бъде спряно.
Ако се наложи, татко ще изгори целия тираж.
Готов е на всичко, "за да не опозоря доброто ни име".
Милата!
След два века ще си единствената известна Дикинсън.
Имаш думата ми.
Макар да не публикувам?
Издаването не е непременно безсмъртие.
Безсмъртието е лесно:
държиш се добре, проявяваш възпитание, и ето те в рая.
За друго безсмъртие говоря.
Ти ще си безсмъртна не защото следваш правилата.
А именно защото ги престъпваш.
[смее се]
Кога ще ме вземеш?
Тук съм всяка нощ, мила.
Не само за да ме повозиш,
а за да ме откараш далече оттук.
Това няма да стане още дълги, дълги години.
[песента продължава]
[въздиша шумно]
Защо винаги се бавиш толкова?
Не знам.
Зает съм.
Вечно си зает!
Скоро ще имам още повече работа.
Задава се война.
Тежка война.
Тя ще раздели нацията.
[песента продължава]
[въздъхва]
Пак си се карала с татко?
Не го съди твърде строго.
Знам, че понякога е суров, но го прави за наше добро.
Ще ти споделя нещо.
Добре че не отиваме в Детройт.
По-добре ми е тук, при своите.
[майката] Емили, лягай си вече!
Наспи се хубаво, да си свежа утре. Идва кандидат.
Хм. Чудесно.
Кой е поредният?
Свиневъд от Саут Хадли.
Мечта!
[чукане на вратата]
Кой е?
[бащата] Емили, спиш ли?
Не, татко.
Може ли да вляза?
Заповядай.
[отваряне на врата, затваряне]
Нямаш представа колко треперя за вас, децата ми!
Да, разбира се.
Татко!
Какво има, недей...
Не плачи.
Не искам да те загубя.
Обещай ми.
Да ти обещая какво?
Просто ми обещай,
че няма да се омъжиш и да отлетиш.
Няма да те напусна.
Искам семейството да е заедно.
[тихо простенване]
Татко? - Хм?
Ще ми обещаеш ли и ти нещо?
Да. Какво да ти обещая?
Обещай ми...
Да си наемем прислуга.
[бащата се засмива]
Ех, Емили... Добре.
Така да бъде.
[бащата хърка]
[Емили] Не можех за смъртта да спра,
но тя се спря за мене,
в каляска седнахме,
до нас
безсмъртието беше.
Това е!
[звучи песента "Фючър хероин"]