Ziņas par Emīlijas Dikinsones dzīvi
līdz Sū un Ostina laulībām un ap to laiku
ir pilnīgas un balstītas uz faktiem, taču vēlāk tā nav.
No dažiem nākamajiem gadiem ir saglabājušās tikai nedaudzas vēstules.
TROJAS HELĒNA MIRS, BET KOLORĀDO HELĒNA - NEMŪŽAM
Iespējams, ka patiesība slēpjas viņas dzejoļos.
NODOT SŪ
SPRINGFĪLDAS REPUBLIKĀNIS
ŅUJORKAS TRIBŪNS
IEPAZĪŠANĀS
STĪVENS ATROD "SAVU MĀTI".
HIGINSS UN SEITERS SMALKS PORCELĀNS
IKVAKARA VĒSTIS
NODOT SŪ
Misis Dikinsone!
PA ZĀLI BIEDRS GAUŽĀM ŠAURS ŠAD TAD MĒDZ SLIDINĀTIES -
Taisni uz priekšu! Atslābinieties!
Tā. Dakter, ko teiksiet?
-Neizskatās labi. -Es kļūstu akla, ja?
-Nē, akla ne. Nē. -Paldies Dievam! Kāds atvieglojums! Labi.
Vai joprojām miglojas? Savādi gaismas uzplaiksnījumi?
Jā. Dažreiz, kad rakstu, lapas malas vienkārši izzūd.
-Vai rakstāt bieži? -Visu laiku.
Nu, to jūs varētu darīt mazāk.
Pārstāt rakstīt?
Vai rakstīšana varētu bojāt viņas acis?
Viss ir iespējams.
Ak Dievs! Emīlij, mīļā, tu taču negribi arvien vairāk bojāt redzi!
Teikšu vēlreiz - akla jūs nekļūstat.
-Redzi? -Izskatās, ka viņa cieš no irīta.
Tas ir varavīksnenes iekaisums.
Ir arī neliela miopija.
Skaidrs. Kāda ir ārstēšana?
Uzturieties krēslainās telpās, ja var.
Izvairieties no saules. Un atcerieties, ka īsti nevarat ticēt tam, ko redzat.
-Izvairīties no saules? -Jā.
Tas viss?
Sasodīts, kungs!
Tik daudz naudas par neizpildāmu padomu!
Izvairīties no saules? Viņa taču nav sikspārnis.
Tēt, nekas. Man nevajag sauli. Man vēl paliek mēness.
Emīlij, kuš! Vai neredzi, ka es tagad kliedzu uz šo vīru?
Ja vēlaties, varat palikt vēl uz pāris dienām.
-Es varētu vēl novērot. -Gribu braukt mājās.
Lūdzu, jūsu rēķins!
Jūs esat blēdis.
Patiesībā esmu Amerikas pirmais oftalmologs.
Tas ir kas nedzirdēts!
Jums jāatbrauc pēc sešiem mēnešiem, lai redzētu, vai ir uzlabošanās.
-Tātad domājat, ka var kļūt labāk? -Ā, nē.
Kļūs tikai sliktāk.
DIKINSONE
PIRMS MANU ACI APDZĒSA
Pirms manu aci apdzēsa - Man tāpat redzēt tika
Kā citiem, kuriem acis ir - Kas cita ceļa nepazīst -
Bet, ja man Šodien pateiktu,
Ka Debesis sev gūt es spētu,
Tad pušu plīstu mana Sirds No tā, cik manī daudz -
Tas vīrs ir lielceļa laupītājs. Vienkārši neticami!
Vai tev visu laiku jākurn?
Es tikai mēģinu saprast, kā trīs dienas pie ārsta
varēja izmaksāt tikpat, cik brauciens uz Eiropu.
Piedod, ka esmu tik dārga.
Nē, ne jau tu. Nē, mīļā, par tevi es netērēju gandrīz neko.
Diemžēl par tavu brāli gan.
Par viņa māju esmu iztērējis daudz par daudz.
Visu viņš gribēja vislabāko.
Un tad tirgus sabruka un dzelzceļš bankrotēja...
Neļaunosies, ja atgriezīšos pie savām domām?
Nē.
Tu tiešām esi dzejniece. Pēdējā laikā tu raksti vienā laidā.
Ko tu dari ar visiem tiem dzejoļiem? Man tu tos nekad nerādi.
Nu, es nevaru... nevaru tos tev rādīt.
Kāpēc ne?
Tu tos nesaprastu.
Nu, tev laikam taisnība.
Es tikai ceru, ka tev ir kāds, kurš saprot.
Ā, neuztraucies! Man kāds ir. Tiešām.
Garš brauciens no Ņujorkas.
-Paldies, ka atvedi. -Nav par ko. Izcelšu jums šo.
Jā. Uzmanīgi! Uzmanīgi!
Tu neticētu, cik daudz es par to samaksāju.
Noteikti ne.
Ak kungs, ceru, ka viņai patiks.
Vari atlaist.
Vēlreiz paldies, Henrij.
-Mister Dikinson, pirms aizejat... -Vispār sauc mani par Ostinu!
Godīgi sakot, jutīšos mazāk neveikli.
-Tad, Ostin! -Jā.
-Es gribēju zināt... -Jā?
...vai šķūnis vakarā varētu būt brīvs?
Ā! Jā, noteikti.
Brīvs kā putns.
Tad vai es drīkstu...
Dari, kas tev tur darāms, Henrij!
Un, ja kāds sāk uzdot jautājumus, sūti uzreiz pie manis!
-Jūs esat laipns vīrs, mister Dikinson. -Ostins.
Labi.
Pēdējā laikā tavs tēvs ir tik neiedomājami taupīgs.
Viņš satraucas par katriem izdevumiem.
Zini, viņš pat lūdza, lai pieņemam pansionāru.
-Ko, lūdzu? -Es arī biju šokā.
Teicu: "Kas mēs vairs par cienījamiem cilvēkiem,
ja pie mums dzīvos svešinieks?"
Laimīgā kārtā izdevās atrast kādu, ko jau pazīstam.
Vai atceries to jauko jaunekli, kas pameta Ostina koledžas klasi?
Misteru Šipliju.
-Pag, mamm, vai to, kuru es... -O, un viņš jau ir klāt.
Sveicināts, pansionār!
Kā jums klājas?
Kas vispār tagad notiek?
Sveiki!
Vai es runāju pati ar sevi?
Man šķiet, esmu jūs kaut kur redzējusi. Kā jūs sauc?
Man vārds - Nekas!
Un tu?
Esmu Emīlija Dikinsone no Amerstas.
Tiešām, es noteikti esmu jūs satikusi. Izskatāties tik pazīstams. Es...
Paldies.
Es...
Hei, kas jūs esat?
Šai vilcienā pat nav restorānvagona. Nav brīnums, ka dzelzceļš bankrotēja.
Ar ko tu sarunājies?
Ar Neko.
MILARDS FILMORS
Foršas lelles.
Ko tu dari manā mājā?
Pēdējais, ko dzirdēju: tu Kentuki nelegāli taisot viskiju.
Patiesībā es tirgoju zāles.
Tas bija viens no daudziem maniem veiksmīgajiem biznesiem.
Ak tā. Ja jau tas bija tik veiksmīgs, kāpēc esi atpakaļ Amerstā
un īrē istabu manu vecāku mājā?
Prieks, ka pajautāji.
Es atbraucu tevis dēļ.
-Brīnos, ka mani vispār atceries. -Protams, ka atceros.
Tu esi šķīstākā, vienkāršākā, klusākā, tradicionālākā meitene, ko pazīstu.
Un tāpēc...
es gribu, lai kļūsti mana sieva.
Šip!
Mēs maigojāmies vienu reizi,
un tajā pašā vakarā tu maigojies jau ar citu.
Tas nebija pārāk galanti no manas puses.
Tu redzēsi, ka esmu mainījies, Lavīnij.
Es vairs neesmu tas atskaitītais students, kas piedzēries ar kamanām iebrauca ezerā.
Esmu nopietns pieaudzis vīrietis ar uzņēmēja instinktiem
un dziļu cieņu pret sievietēm, kuras iemieso tradicionālās vērtības -
padevību, šķīstību
un vēlmi veikt mājas darbus.
Es ne tuvu tāda neesmu.
Tu esi Lavīnija Dikinsone.
Tu rīko tējas ballītes kaķiem.
Tā. Nu jā, bet arī es esmu mainījusies.
Un kā tu esi mainījusies?
Es tev parādīšu.
Pa, pa, pa! Ko tu dari?
Vai nedomā, ka mums jāpagaida? Līdz kāzām?
Henrij Šip Šiplij...
Man šķiet, tev nav ne jausmas, ar ko tev ir darīšana.
Cik labi būt mājās!
-Esam mājās! -Sveiki!
Viņi ir atgriezušies no brauciena.
Ko ārsts teica?
Tu nevari iedomāties, cik man tas ir grūti.
Māt, es esmu tā, kam slimas acis.
Bet es esmu tā, kam meita var kļūt akla.
Es nekļūstu akla.
Ak Dievs, kāpēc tas ar mani notiek?
Vēlreiz - tas nenotiek ar tevi.
Akls bērns, par ko rūpēties.
Svešs pansionārs zem mūsu jumta.
-Tapetes plaisā. -Tās nupat uzlīmēja.
-Nu tās jau ir vecmodīgas. -Es nekļūšu akla.
-Neuztraucies! -Prieks to dzirdēt.
-Man tevis pietrūka. -Man tevis arī, Vin.
Man tev jāizstāsta tik daudz tenku.
Piedod! Man nav laika. Jāķeras atkal pie darba.
Pagaidi! Kāpēc tu steidzies?
Tu biji prom trīs dienas. Negribi apsveicināties?
Nē, es gribu rakstīt.
Man galva plīst no idejām.
Nē, ārsts teica, ka nevajag rakstīt. Tas kaitē acīm, Emīlij.
Tad izdur man acis, un miers!
Lai redzētu, man nevajag acis. Nē.
Man vajag tikai dvēseli.
Ar to es saskatu patiesību.
Aklais var saskatīt patiesību, tāpēc ļauj man būt aklai!
Kamēr vien man ir dzeja, no tumsas es nebaidos.
Redzi? Viss būs kārtībā.
Em, pagaidi!
-Sveika! -Sveiks!
Sū grib zināt, vai šovakar nāksi uz balli.
Nē. Bet, Ostin, lūdzu, pasaki Sū, ka viņai jāatnāk pie manis.
Viņa ir mūsu mājā - gatavojas.
-Bet man ar viņu jārunā. -Jā, un viņa grib runāt ar tevi.
Tieši tāpēc viņa mani īpaši lūdza, lai lūdzu tevi šovakar atnākt.
Tā, pasaki Sū, ka es nevaru šovakar iet uz balli.
Pasaki, ka man pateici, ka viņa teica, lai man pasaki, ka man jāiet,
bet es saku, lai viņa atnāk, un ka...
Man apnicis būt par jūsu ziņnesi.
Vienkārši atnāc uz balli! Mēs dzīvojam tepat blakus.
Zini, dažreiz tas zāliens šķiet 100 jūdžu garš.
Vai mani vispār ielūdza uz balli?
Mamm, mums visiem jāiet uz balli.
Par Sū viesībām runā visa Jaunanglija.
Es iemācījos pēdējo aprakstu.
"Dikinsona kundze no Amerstas žilbināja savā pēdējā labi apmeklētajā suarejā.
Viņas greznās villas Evergrīnsas viesistabā
bija pulcējušies ievērojamākie Jaunanglijas sabiedrības pārstāvji.
Tika pasniegts itāļu vīns, un grūti teikt, kas plūda tīkamāk -
dzēriens vai sarunas."
Tas ir neprāts.
Sū ir influencere.
Tiešām? Pat nespēju noticēt, ka viņu pazīstu.
Uzmini, kurš šovakar būs!
Itamārs Konkijs?
Nē. Misters Semjuels Boulss.
Springfīldas Republikāņa galvenais redaktors.
Viņam ar Sū ir kopīgi paziņas. Viņa sazinājās, un viņš atbrauks.
Mamm, viņš ir tik ietekmīgs!
Viņš varētu par mums visiem uzrakstīt avīzē. Mēs varētu kļūt slaveni.
Man jāsameklē, ko vilkt mugurā. Jāuzvelk kaut kas iespaidīgs.
Iešu pārģērbties.
Kāpēc viss nevar palikt, kā ir?
Pļavas - manas - Kalni - mani -
Meži - bezgalīgās zvaigznes -
Viss, cik tālu vien var aptvert -
Ierobežotais mans skatiens -
Ienirstošo Putnu vēdas - Rīta dzintarainais Ceļš -
Mans - lai skatītu, kad vēlos,
Tas viss mani nonāvētu -
Sveika, Megij! Pat nezināju, ka te esi.
Laba kalpone prot būt neredzama.
Jūs tik daudz rakstāt.
Drīz lāde būs pilna.
Būs jāatrod cita vieta naktskrekliem.
Vai uzliksi virs tiem palagus, lai nevar redzēt?
Ģimene zina, ka esat dzejniece, vai tad ne?
Gribu, lai man paliek daži noslēpumi.
Ļaušu jums atkal strādāt.
Nezinu gan, kā varat rakstīt, kad pie Sū un Ostina ir tāds troksnis.
Izklausās, ka dejo jaunākās džigas.
Aiziet!
Šī vieta ir superīga. Un te ir austeres!
Austeres patiesībā ir lēts un pieejams ēdiens.
-Jou! Šiplij! -Dikinson!
Izskatās, ka tev klājas labi, vecais. Kas par vietu!
Nu, tētis mani iecēla uzņēmumā par partneri.
Tas ir vienreizīgi, brāl.
Es arī esmu uzņēmējs.
Mums vajadzētu apspriest, ar ko nodarbojamies.
Jā. Ceru, ka saskriesimies, vecais.
Noteikti. Es dzīvoju pie taviem vecākiem. Un ar tavu māsu esam saderinājušies.
Neesam gan.
Esam nolēmuši saderināties, bet nesteidzamies, ja?
-Aiz cieņas. -Ak tā.
Ceru, ka viņš izturēsies labāk nekā Džozefs Laimens.
-Es pati tikšu galā. -Laimens! Kas ar viņu notika?
Aizbrauca uz Ņūorleānu.
Ā, uz turieni.
Pavieglā lielpilsēta, vai ne?
Jā. Dzirdēju, ka tur viss notiekot vēsā mierā. Jā.
Un tabaka - gandrīz par brīvu.
Jā. Verdzības dēļ.
Man patīk tas pianists.
Nekad šo gabalu neesmu dzirdējis. Vai tas ir Hendelis?
Tā liekas.
-Grūti sagremot. -Ebij!
Labi.
Mums vajadzētu izveidot stīgu kvartetu.
Mēs jau to izdarījām, bet Tošiaki nenāca uz mēģinājumiem.
Es nodarbojos ar kaligrāfiju.
-Džeina, tev būtu jāspēlē solo. -Jā, tā ir.
Kā ar grāmatu klubu? Vai varam izveidot to?
Protams! Ko tu gribi lasīt?
Nezinu. Emersonu?
Emersonu atceļam!
Ā, labi. Melvilu?
Kā ar Hotornu?
Vai zināt, ka viņi cits ar citu guļ?
-Tas ir forši. -Zinu, ka forši.
Vienalga, man nav laika grāmatu klubam. Mana dzīve ir ārprātīga.
Ak Dievs, Džeina! Ir gan.
Man ir bērns. Un esmu atraitne.
Nezinu, kā viņa tiek galā.
Nespēju noticēt, ka vīrs nomira uzreiz pēc bērna piedzimšanas.
Tu tiešām esi ļoti stipra, un mēs ar tevi lepojamies.
Vakar es pat noģību.
Protams, ka noģībi. Tu taču esi atraitne.
Es zinu.
Bravo!
Man patīk tava kleita.
Ā! Paldies.
Vai to tev uzšuva Betija?
Ai, nē! Es pie Betijas vairs neiepērkos.
Tā ir no Ņujorkas.
Un sākotnējais dizains nāk no Vīnes.
Viņai vajag gaisu.
-Viņa noģība. -Cik forši!
SAFĪRS
PIRMS MANU ACI APDZĒSA MAN TĀPAT REDZĒT TIKA
-Vakara avīzes. -Paldies.
-Vai šovakar tiksi uz šķūni? -Mēģināšu.
Šīs balles beidzas vēlu.
Mēs strādāsim visu nakti, ja?
Vakara avīzes. Runājot par avīzēm, kur ir misters Boulss?
Domāju, ka jau vajadzēja būt klāt.
Sū, es atnācu pie tevis.
Kas tev ar acīm?
Ārsts nebija pārliecināts. Laikam irīts.
Nē, Emīlij. Tev visa seja ar tinti.
Tā. Nāc līdzi!
Vienīgi tu vari atnākt uz balli, izskatoties kā jenots.
Es nenācu uz balli. Nācu satikt tevi.
Kamēr es vēl varu redzēt, gribu skatīties uz tevi.
Nu, man jāuzņem viesi.
Tev vienmēr jāuzņem viesi. Tev tā ir par daudz.
Nu taču, es gaidīju visu dienu. Visu nedēļu.
-Man jāzina. -Emīlij!
Ko tu domā par maniem dzejoļiem? Pasaki!
Man tie patika.
Tiešām?
Ak, paldies Dievam!
Paldies Dievam!
Man vienmēr patīk tavi dzejoļi. Bet šie jaunie bija...
-Kādi? -Īpaši.
Pasaki vēl kaut ko! Lūdzu. Nu taču, pasaki vēl!
Kad es tos lasu, ir tā...
ir tā, ka sirds gandrīz uzsprāgst.
Ak, Sū!
Tieši to es gribu.
Tieši to es gribu, lai tu justu.
Jā.
Ir... Dažreiz tā ir gandrīz par daudz.
Tas...
Tas var būt tik sāpīgi.
Ko tu... Ko tu gribi teikt?
Vienkārši tavi dzejoļi... Tie...
Ko?
Tie liek man just to, ko es negribu.
Ko tad?
To, ka es zaudēju mazuli.
Ak, Sū!
Laikam jau muļķīgi to saukt par mazuli.
Nē, nav.
Tas vēl nebija mazulis.
Bet kaut kas tas bija. Un...
tad tā vairs nebija.
Vai tu kādreiz... runā par to ar Ostinu?
Nē. Nē, viņš neko nezina.
-Un tu zvērēji... -Jā, es zinu.
-...nekad viņam neteikt. -Zinu. Es neteikšu. Apsolu, ka ne.
Ak kungs, ko es daru!
Man bija jābūt tur ārā, jāuzņem viesi,
bet esmu te un knapi valdu asaras.
Kāpēc tu vienmēr man to nodari?
Paklau! Man prieks, ka šovakar atnāci,
jo ieradīsies kāds cilvēks un es gribu, lai tu ar viņu iepazītos.
Īstenībā es viņu speciāli ielūdzu, lai jūs iepazīstinātu.
Ko? Kas?
Sems Boulss, Springfīldas Republikāņa galvenais redaktors.
Ietekmīgs cilvēks ar ļoti labu gaumi, un viņam patīk publicēt sievietes.
Emīlij, šis cilvēks varētu panākt, ka tev pievērš uzmanību.
Tu domā... publicētu manus dzejoļus?
Jā. Emīlij, ir laiks.
Tev jāparāda sava dzeja pasaulei.
Bet tu zini, ka nevaru publicēties. Tēvs to neatbalsta.
Ai, nu beidz - tā vecā aizbildināšanās!
Nu tu esi pieaugusi. Tev pašai jāpieņem lēmumi.
Neļauj tēvam aizvien stāvēt ceļā!
Es neļauju. Es nevaru.
Tu vari!
Tavi dzejoļi ir ģeniāli.
Tev jāļauj pasaulei tos redzēt.
Man nevajag, lai tos redz pasaule. Man vajag tikai tevi...
Es vairs nevaru būt tava vienīgā lasītāja.
Ar to nepietiek. Tev vajag vairāk.
Un tāpēc es šo cilvēku šovakar uzaicināju.
Cilvēku, kurš tavus dzejoļus iemīlēs.
Mister Bouls! Esat klāt.
Negribētu būt nekur citur. Kā klājas, Sūzij? Kas jauns?
Sem, gribu jūs iepazīstināt ar savu svaini Emīliju Dikinsoni.
Nu protams! Slavenā dzejniece. Esmu par jums tik daudz dzirdējis.
Ak tā? Neviens par mani nav dzirdējis.
Nu, mans darbs ir visu zināt, pirms to uzzina citi.
Esmu ziņu cilvēks. Man jātur auss pie zemes. Jābūt soli priekšā.
Pasaule mainās ātri un ziņu bizness tāpat - to es jums saku.
Kas jums uz sejas?
Ā, tā ir tinte.
Jūs esat interesanta.
Esmu ieinteresēts.
Pēdējās trīs dienās esmu pabijis piecās pilsētās, Sūzij.
Šaudos apkārt ar vilcienu, satieku cilvēkus - tik daudz cilvēku!
Šis ir neprātīgs laiks, kad dzīvot.
Zini, misters Boulss bija tas, kurš Springfīldas Republikāni
no nedēļas laikraksta pārveidoja par dienas laikrakstu.
Tas bija viņa jaunievedums.
Kusties ātri un visu salauz.
Esmu patiešām atkarīga no ziņām.
Nu, kā jau teicu, esmu par jums daudz dzirdējis.
Acīmredzot jūs spējat rakstīt kā neviens.
Viņa ir ģeniāla, Sem.
Zinu, ka viņa būs jūsu jaunais atklājums.
Tātad? Kad varēšu izlasīt kādu dzejoli?
Emīlij, tu varētu mums kādu nolasīt.
Tūlīt.
Es ļoti gribētu dzirdēt.
Nekas?
Emīlij?
Lūdzu, šī ir tava iespēja.
Drošāk būs -
vien dvēseli
Spiest pie loga rūts,
Kur citi savas acis liek -
No Saules - nevairās -
Kaut kas ar viņu nav labi.
Ne šovakar.
-Lūdzu! -Labāk ne.
Tipiska Emīlija Dikinsone.
Ar viņu nav viegli.
Vai tu gribi jaunu Ameriku? Vai tu gribi jaunu Ameriku?
Mūsu avīzi sauc Zvaigznājs. Mēs nesīsim pārmaiņas, revolūciju.
Mēs katrs paveiksim savu darba daļu.
-Liels paldies, ka atnācāt. -Paldies.
Tulkojusi Inguna Puķīte Atdzejojuši K. Vērdiņš, I. Puķīte