Zapisi o življenju Emily Dickinson
so do poroke in vključno s poroko Sue in Austina
natančni in stvarni v primerjavi s tem, kar šele pride.
V naslednjih letih se je ohranila le peščica pisem.
TROJANSKA HELENA BO UMRLA, KOLORADSKA PA NIKOLI
Resnica se morda skriva v njenih pesmih.
ZA SUE
POROKA
STEPHEN JE NAŠEL "SVOJO MAMO".
HIGGINS & SEITER KITAJSKI PORCELAN
ZA SUE
Ga. Dickinson.
SKOZ TRAVO SE PRIPELJE...
Glej naravnost. Sprosti se.
Doktor, kaj je na stvari?
-Ni zgleda dobro. -Bom oslepela?
-Ne, to pa ne. -Hvala bogu. Kakšno olajšanje.
Se ti še vedno megli in bliska pred očmi?
Ja. Včasih, ko pišem, robovi papirja kar izginejo.
-Pogosto pišeš? -Ves čas.
Morda bi nehala toliko pisati.
Nehala pisati?
Ji toliko pisanja škodi?
Vse je mogoče.
Mojbog, Emily, saj si nočeš še bolj poslabšati vida.
Vendar ne boš oslepela.
-Vidiš? -Kaže, da ima uveitis.
Vnetje šarenice.
In nekoliko je kratkovidna.
Kakšno je zdravljenje?
Sedi v temačnih sobah.
Izogibaj se soncu. In ne zaupaj vsemu, kar vidiš.
-Izogiba naj se soncu? -Ja.
Je to vse?
Prekleto, človek.
Veliko sem plačal za tako nemogoč nasvet.
"Izogibaj se soncu"? Saj ni netopir.
V redu je. Ne potrebujem sonca. Imam še luno.
Molči. Ne vidiš, da ravno vpijem na človeka?
Če želiš, lahko ostaneš še nekaj dni.
-Lahko opravim dodatne preglede. -Domov bi šla.
Tole je račun.
Slepar ste.
Sem prvi ameriški oftamolog.
Tole je nezaslišano!
Vrnite se čez pol leta, da vidimo, če bo kaj bolje.
-Mislite, da se lahko izboljša? -Ne.
Samo še slabše bo.
Dickinsonova
Preden mi oko iztaknejo
Preden mi oko iztaknejo, prej še videla bi rada.
Kot druga bitja z očmi, ki drugače ne znajo.
A če Danes povedal bi mi,
da dosegla bom Nebo,
potem povem, da Srce moje naj razpoči se v meni.
Tole je brezsramno oderuštvo. Neverjetno.
Moraš ves čas godrnjati?
Ugotoviti skušam, kako trije dnevi pri zdravniku
stanejo kot potovanje v Evropo.
Oprosti, da sem tako draga.
Nisi ti problem. Zate sem komajda kaj porabil.
Žal gre za tvojega brata.
Preveč sem zapravil za njegovo hišo.
Moral je imeti vse najboljše.
Potem se je sesul trg in železnica je bankrotirala...
Smem nazaj k svojim mislim?
Ne.
Res si pesnica. Zadnje čase ves čas pišeš.
Kaj počneš s pesmimi? Nikoli mi jih ne pokažeš.
Ne morem ti jih pokazati.
Zakaj ne?
Ne bi jih razumel.
Najbrž imaš prav.
Upam, da se bo našel kdo, ki jih bo razumel.
Ne skrbi. Imam nekoga.
Dolga pot iz New Yorka.
-Hvala, da si šel z mano. -Seveda. Še tole vam dam.
Ja. Previdno.
Ne boš verjel, koliko me je stalo.
Najbrž res ne.
Upam, da ji bo všeč.
Takole.
Še enkrat hvala.
-G. Dickinson, preden greste... -Kliči me Austin.
Manj čudno je.
-Potem pa Austin. -Ja.
-Spraševal sem se... -Ja?
...bo skedenj nocoj prost?
Ja. Vsekakor.
Prost kot ptica.
Torej lahko...
Kar privošči si, Henry.
Če bo kdo kaj spraševal, ga pošlji k meni.
-Prijazni ste, g. Dickinson. -Austin.
Prav.
Tvoj oče je zadnje čase zelo skop.
Skrbi ga vsak izdatek.
Hoče celo podnajemnika.
-Prosim? -Tudi jaz sem bila šokirana.
Vprašala sem, kako bomo videti,
če bo pri nas živel tujec?
K sreči sem našla nekoga, ki ga poznamo.
Se spomniš Austinovega sošolca, ki je opustil študij?
G. Shipleyja.
-Čakaj. Tisti, ki sem ga... -Je že tukaj.
Živjo, najemnik.
Kako si?
Kaj se dogaja?
Živjo.
Sem govorila sama s sabo?
Poznam te od nekod. Kako ti je ime?
Nihče sem.
Kdo pa si ti?
Emily Dickinson iz Amhersta.
Nekje sem te že srečala. Tako si mi znan. Jaz...
Hvala.
Jaz...
Kdo si?
Ta vlak sploh nima jedilnice. Nič čudnega, da so šli v stečaj.
S kom si govorila?
Z nikomer.
Zanimive lutke.
Kaj počneš v moji hiši?
Nisi v Kentuckyju nezakonito izdeloval viski?
Prodajal sem farmacevtske izdelke.
Eden od mojih uspešnih poslov.
Če je bil tako uspešen, kaj potem počneš tukaj
in plačuješ sobo v hiši mojih staršev?
Lepo, da si vprašala.
Prišel sem zaradi tebe.
-Presenečena sem, da se me spomniš. -Seveda se te.
Si najbolj nedolžno, preprosto in tiho tradicionalno dekle, kar jih poznam.
In zato...
Želim, da bi bila moja žena.
Ship.
Enkrat sva bila skupaj
in še isti večer si bil z drugo.
To res ni bilo kavalirsko od mene.
Spremenil sem se, Lavinia.
Nisem več faliran študent, ki se je napil in čofnil v jezero.
Sem resen, odrasel moški z instinktom za posle
in globokim spoštovanjem do žensk s tradicionalnimi vrednotami,
kot so pokornost, deviškost
in voljnost opravljati gospodinjska dela.
Sploh nisem taka.
Si Lavinia Dickinson.
Čajanko imaš za mačke.
Ja, toda tudi jaz sem se spremenila.
Kako si se spremenila?
Pokazala ti bom.
Hej. Kaj počneš?
Ne bi morala počakati do poroke?
Henry "Ship" Shipley...
Pojma nimaš, s kom imaš opravka.
Dobro je biti doma.
-Doma sva! -Halo?
Vrnila sta se.
Kaj pravi zdravnik?
Ne veš, kako težko mi je bilo.
Jaz imam težave z očmi.
Jaz pa hčerko, ki bo morda oslepela.
Ne bom oslepela.
Zakaj se to dogaja meni?
Ne dogaja se tebi.
Skrb za slepega otroka.
Čudni podnajemniki.
-Tapete odstopajo. -Saj so skoraj nove.
-Zastarele so. -Ne bom oslepela.
-Ne skrbi. -Zelo sem vesel.
-Pogrešala sem te. -Tudi jaz tebe.
Kup čenč se je nabralo.
Oprosti, nimam časa. Lotiti se moram dela.
Zakaj tako hitiš?
Tri dni te ni bilo. Nas ne bi pozdravila?
Ne, hočem pisati.
Kar pokam od idej.
Zdravnik pravi, da pisanje škoduje tvojim očem.
Potem pa mi jih iztakni.
Ne potrebujem jih za gledanje.
Potrebujem samo svojo dušo.
Z njo vidim resnico.
Slepec vidi resnico, zato sem lahko slepa.
Dokler imam svojo poezijo, se ne bojim teme.
Vidiš? Vse bo v redu.
Em, počakaj.
-Živjo. -Živjo.
Sue zanima, ali prideš nocoj na zabavo.
Ne, a ji povej, da mora priti k meni.
V hiši se pripravlja.
-Govoriti morava. -Tudi ona želi govoriti s tabo.
Zato me je prosila, naj te povabim na zabavo.
Povej ji, da nocoj ne morem na zabavo.
Reci, da si mi povedal, da me vabi,
jaz pa, da naj pride sem in...
Nočem biti več vajin kurir.
Pridi na zabavo. Sosedi smo.
Včasih se ta razdalja zdi milje dolga.
Sem jaz povabljena na zabavo?
Vsi moramo na zabavo.
O Suejinih zabavah govori vsa Nova Anglija.
Na pamet znam zadnji članek.
"Ga. Dickinsonova iz Amhersta je sijala na svojem zadnjem dobro obiskanem soareju.
Salon v njeni odlični vili Evergreens
je bil nabito poln uglednih članov družbe Nove Anglije.
Pili so italijansko vino in težko je reči, ali sta prijetneje tekla
pijača ali pogovor."
Neverjetno je.
Sue je vplivnica.
Res? Ne morem verjeti, da jo poznam.
-Ugani, kdo pride nocoj. -Ithamar Conkey?
Ne. G. Samuel Bowles.
Urednik in šef časnika Springfield Republican.
S Sue sta prijatelja in prišel bo.
Mama, medijski mogul je.
Lahko bo kaj napisal o nas in postali bomo slavni.
Najti moram izjemno obleko.
Preobleč se grem.
Zakaj se mora vse spremeniti?
Travniki, moji. Gore, moje.
Vsi gozdovi, neštevilne zvezde.
Poldnevov, kolikor jih zmorem.
Pred mojimi omejenimi očmi.
Gibanje letečih Ptic, jutranja jantarna Cesta.
Moji, da jih gledam, ko se mi zahoče.
Novica bi me ugonobila.
Živjo, Maggie. Nisem vedela, da si tu.
Služkinja zna biti nevidna.
Veliko pišeš.
Kmalu boš napolnila skrinjo.
Poiskati moram drug prostor za pižame.
Jih lahko zakriješ z rjuhami?
Tvoja družina zdaj ve, da si pesnica, kajne?
Vseeno želim imeti nekaj skrivnosti.
Pustila te bom delati.
Ne vem, kako lahko delaš ob vsem hrupu v Suejini in Austinovi hiši.
Kaže, da plešejo vse moderne plese.
Dajmo.
Tukaj je noro! In ostrige imajo!
To je poceni in lahko dostopna hrana.
-Hej, Shipley. -Dickinson!
Očitno ti gre dobro. Kakšna hiša.
Očetov partner v firmi sem.
Izjemno, stari.
Tudi jaz sem poslovnež.
Pogovoriti bi se morala o portfeljih.
Ja. Upam, da se kaj vidiva.
O, ja. Živim pri tvojih starših. In s tvojo sestro sva zaročena.
Nisva.
Dogovorjena sva, da se zaročiva, a ne bova hitela.
-Iz spoštovanja. -Prav.
Upam, da bo boljši od Josepha Lymana.
-Bom že zmogla. -Lyman! Kaj je bilo z njim?
Odšel je v New Orleans.
A tako. Nola.
Big Easy, kajne?
Tam je menda zelo sproščeno. Ja.
Tobak je noro poceni.
Ja, zaradi suženjstva.
Všeč mi je pianist.
Te glasbe še nisem slišal. Je to Handel?
Mislim, da ja.
-Ni mi všeč ta glasba. -Abby.
Prav.
Morali bi imeti godalni kvartet.
Skušali smo, a Toshiaki ni prišel na vaje.
Ukvarjal sem se s kaligrafijo.
-Morala bi začeti solo. -Ja.
Kaj pa knjižni klub?
Ja, kaj bi brala?
Ne vem. Emersona?
Ni več popularen.
V redu. Melvilla?
Kaj pa Hawthorna?
Veš, da ti moški seksajo med sabo?
-Kul. -Vem.
Nimam časa za knjižni klub. Moje življenje je norišnica.
Mojbog, Jane, res je.
Dojenčka imam in vdova sem.
Le kako ji uspeva?
Ne morem verjeti, da je mož umrl, ko sem rodila.
Zelo si močna in zelo smo ponosni nate.
Včeraj sem omedlela.
Seveda, saj si vdova.
Vem.
Bravo.
Všeč mi je tvoja obleka.
O, hvala.
Ti jo je naredila Betty?
Ne kupujem več tam.
Iz New Yorka je.
Dizajn pa je z Dunaja.
Naredite prostor.
-Omedlela je. -Kul.
SAFIR
PREDEN MI OKO IZTAKNEJO PREJ ŠE VIDELA BI RADA
-Večerne izdaje. -Hvala.
-Lahko prideš v skedenj? -Ja.
Zabave se vedno zavlečejo.
Delali bomo vso noč.
Večerne izdaje. Ko smo že pri časnikih, kje je g. Bowles?
Mislila sem, da bo že tu.
Prišla sem te obiskat.
Kaj je s tvojimi očmi?
Zdravnik ni prepričan. Vnetje, se mi zdi.
Ne, Emily. Vsa si od črnila po obrazu.
Pojdi z mano.
Samo ti prideš na zabavo kot rakun.
Nisem prišla na zabavo, ampak k tebi.
Dokler še vidim, te hočem gledati.
Gostiteljica sem.
Vedno si gostiteljica. Samo razdajaš se.
Že ves dan čakam. Cel teden.
-Moram vedeti. -Emily.
Povej, kaj meniš o mojih pesmih.
Všeč so mi.
Res?
O, hvala bogu.
Hvala bogu.
Vedno so mi všeč. Nove pa so...
-Kaj? -Presežek.
Povej več, prosim. Povej več, povej več, povej več.
Ko jih berem, je tako...
Kot da mi bo razneslo srce.
O, Sue.
To sem hotela.
Hotela sem, da to čutiš.
Ja.
Včasih je skoraj preveč.
Lahko...
Lahko je zelo boleče.
Kako to misliš?
Tvoje pesmi so...
Kaj?
Začutim stvari, ki jih nočem čutiti.
Na primer?
Občutek, ko sem izgubila otroka.
O, Sue.
Butasto je, da rečem otroka.
Ni res.
Ni bil še otrok.
Bilo pa je nekaj. In...
Ni ga bilo več.
Govoriš kdaj z Austinom o tem?
Ne. Ničesar ne ve.
-Ti pa si prisegla... -Vem, da sem.
-...da mu ne boš povedala. -Vem. Obljubim.
Mojbog, poglej me.
Morala bi gostiti zabavo,
sem pa tukaj na robu solz.
Zakaj mi to vedno počneš?
Vesela sem, da si prišla,
ker na zabavo pride nekdo, s katerim te želim spoznati.
Povabila sem ga zaradi tebe.
Kaj? Kdo?
Sam Bowles, urednik in šef časnika Springfield Republican.
Vpliven je, ima dober okus in rad objavlja ženske.
Lahko bi te predstavil svetu.
Misliš, objavil moje pesmi?
Ja, Emily, čas je že.
Deliti jih moraš s svetom.
Veš, da ne morem. Oče ne dovoli.
Nehaj že s tem izgovorom.
Odrasla si. Sama se moraš odločati.
Ne dovoli, da te oče ovira.
Saj ne. Ne morem.
Lahko!
Tvoje pesmi so genijalne.
Dolžna si jih pokazati svetu.
Ni treba, da jih vidi svet. Potrebujem samo tebe.
Ne morem biti tvoj edini bralec.
Ni dovolj. Potrebuješ več.
Zato sem ga nocoj povabila.
Moškega, ki se bo zaljubil v tvoje pesmi.
G. Bowles, tukaj ste.
Ne želim si biti nikjer drugje. Kako si, Suzie? Kaj je novega?
Sam, to je moja svakinja, Emily Dickinson.
Seveda. Slavna pesnica. Veliko sem slišal o tebi.
Nihče še ni slišal zame.
Moje delo je, da vem stvari, še preden izvedo drugi.
Novinar sem. Biti moram na preži in korak pred drugimi.
Svet se hitro spreminja, novičarstvo pa tudi.
Kaj imaš na obrazu?
Črnilo.
Zanimiva si.
Zanima me.
V zadnjih treh dneh sem bil v petih mestih.
Potoval sem z vlakom, srečeval ljudi, veliko ljudi.
Zanimivo je živeti v tem času.
G. Bowles je Springfield Republican spremenil
iz tednika v dnevnik.
Njegova inovacija.
Deluj hitro, zavrzi staro.
Zasvojena sem z novicami.
Kot sem rekel. Veliko sem slišal o tebi.
Menda si izjemna.
Genijalka je, Sam.
Vem, da bo tvoje novo odkritje.
Torej? Kdaj bom lahko prebral kakšno pesem?
Emily, lahko nam jo recitiraš.
Takoj.
Rad bi slišal.
Nihče?
Emily?
To je tvoja priložnost.
Varnejši,
ugibam, da le s svojo dušo,
na okenskem steklu,
skozi katero druga bitja gledajo,
neprevidno, v Soncu.
Nekaj je narobe z njo.
Nocoj ne.
-Prosim. -Raje ne.
Tipična Emily Dickinson.
Čudna je.
Hočeš novo Ameriko? Hočeš novo Ameriko?
Naš časnik se imenuje Konstelacija. Prinašamo spremembe, revolucijo.
Vsak od nas bo storil svoje.
-Hvala, da sta prišla. -Hvala.
Prevedla Lidija P. Černi