Він зійшов.
О боже. Скільки він важить?
Дев'ять кіло.
-Він величезний. -Дякую.
Скуштуйте.
Ні! Не треба.
Емілі, судді знімуть бали за частково з'їдений торт.
Тому я спекла два. Другий у Меггі на кухні.
Я ледь спину не зірвала, ставлячи його на стіл.
Я хочу усіх вразити на конкурсі випічки.
Торік був жах.
Ти взяла друге місце.
Саме так.
Не хочу, щоб це знову повторилося.
Я переможу в конкурсі.
А тепер куштуйте й кажіть чесно, що думаєте.
На смак як випивка.
Так, я місяць вимочувала в бренді.
Відчуваю нотку сухофруктів.
Два кіло родзинок.
Він трохи яєчний.
Тобто?
Тобто відчувається смак яєць.
Це погано?
Ні.
-Люба, торт бездоганний. -Бездоганний.
Він бездоганний.
О так.
Я дам цьому місту вогкого, липкого, ароматного копняка.
Дікінсон
Слава – погана страва
Ти так голосно жуєш.
Печиво твоєї мами – просто бомба.
Дякую, містере Шиплі.
Твоя мама для нас приклад.
Ви квартирант ще кращий, ніж я сподівалася.
Ви чудово вписалися в сім'ю.
Я теж цьому радий.
Нарешті настав цей день!
В Амгерсті виставка худоби!
Ви досі снідаєте?
Їдьмо, усі вже зібрались у виставковому залі.
Не муу-чте мене.
Жарт про корів.
-Остіне, до мене в кабінет. -Тату, сьогодні субота.
А нас чекають справи.
О, Меггі.
Хотіла сказати, що сьогодні ти можеш взяти вихідний.
Дякую, мадам.
Ви помітили, що в мене болить спина.
Не помітила.
Сьогодні в Амгерсті виставка худоби,
тобто у нас з Едвардом особливий вечір.
Вибачте, що?
Розумієш, щороку після виставки худоби в нас з Едвардом...
побачення.
Ну то добре.
Виставка худоби дуже його збуджує.
Я зрозуміла, мем.
Раз на рік.
Як годинник.
Прошу, не уточнюйте.
Як мій партнер у юридичній фірмі
і доросла людина, що має свою родину,
гадаю, ти слідкуєш за нашою звітністю.
-Авжеж. -Тоді ти в курсі,
що ми набрали багато боргів.
Справді?
Справді.
Так, це інвестиції в залізницю і проблеми на біржі,
не кажучи вже про витрати на будівництво твого дому.
Які я тобі відшкодую.
Знаю, синку. У тебе є такий намір,
але цей день настане не скоро.
А марнотратність твоєї дружини...
Сью любить витрачати гроші.
Ще й як.
Раніше в неї не було такої змоги.
Виявляється, вона вміє бути багатою.
Але ми не такі багаті, як думає Сью.
Ні? Тобто ні.
Ні.
Але я отримав новину.
Так?
Помер твій дядько Марк Ньюман.
Який жах.
-Ні. Для нас це добре. -А, гаразд.
Так. Мене призначили розпорядником його майна.
Існує багато лазівок,
-цілком законних, звісно... -Так?
Так, ми зможемо отримати готівку, щоб зменшити наші борги.
Але є одна умова.
Яка вимагатиме від нас деяких зусиль.
Ми повинні взяти собі дещо з його дому.
Так, добре. Здається, ти все продумав, тату.
Тобто я не мушу приборкувати своїх витрат на виставці. Так?
Приборкувати?
-Жарт про коней, зрозумів? -Ні.
До речі, тату, для мене велика радість і честь бути партнером у твоїй фірмі.
Так...
Не тицяй у мене виделкою.
Остіне, де ти був? Куштуй торт.
Скажи, що смачно.
Я мав напружену розмову з татом.
Усе гаразд?
Не знаю. Я слухав неуважно.
-Народ. -Що?
Гайда на виставку худоби!
О так!
АМГЕРСТ ВИСТАВКА ХУДОБИ
ВОРОЖКА
ДИВОВИЖНА ПРАЛЬНА МАШИНА
Оце так диво.
ПІРНІТЬ ПО ЯБЛУКО
УСТРИЦІ
Дивись, Едварде, устриці.
-Куплю трохи на вечір. -Гаразд.
-То ви справді моряк? -Так.
Моряк-індіанець. Як цікаво.
У цей період багато індіанців пішло на флот.
Нічого собі.
Гей, хлопче.
Не забирай у мене дівчину.
-Ви забрали у мене землю. -Шипе.
Вибачте.
Не будь старомодний.
Мене не можна загнати у хлів, як свиню.
Не ображайся.
Чому не можна бути старомодним?
Нащо відкидати традиційні цінності?
Між чоловіками й жінками є відмінності.
Це біологічний факт.
У нас різні вміння.
І це чудово.
До чого тут це?
СВІЖІ УСТРИЦІ
Вибачте.
Я несу кекс.
О боже. Починається конкурс випічки.
Я казала, що вимочувала його місяць у бренді?
Це занадто.
Джейн, ти цей рік не береш участі?
Ні. Я трохи зайнята, я ж удова.
Лавініє, чудово виглядаєш.
Боже мій. Прийшли судді.
Я тебе не бачив, відколи ти мені показувала свій город.
А ти нагородив мене сифілісом.
Розкажи про свій яблучний пиріг.
А де родзинки?
Ще не бачила яблучного пирога без родзинок.
Я не змогла купити родзинок. Усі розпродали.
Нас чекають несподіванки.
Мій торт з шести видів борошна.
-Схожий на коржик. -Це ти схожа на коржик.
Евеліна Дікінсон.
-Емілі. -Авжеж.
Який торт спекли ви?
Це мій варіант традиційного чорного карибського торта.
Там кілограм цукру і кілограм масла.
Ще я додала яловичого жиру, щоб збагатити смак.
Два мускатні горіхи, 19 яєць, два кіло родзинок,
півкіло смородини, цедра для смаку...
Усе вимочувалося місяць.
А не два тижні, як написано в рецепті.
Вона безумна.
Питання є?
Нічого не спадає на думку.
Скуштуймо.
Ти теж ніхто?
Хто я?
Ніколи в житті такого не куштував.
Яка гарна.
Вона прикрасить наші стайні, правда?
Дивися, у неї лоша. Воно теж гарне.
Яка краса.
Треба їх купити.
Сью.
Можна щось у тебе спитати?
Чи я хочу цю кобилу? Відповідь – так.
Ні, я вже давно хотів спитати тебе про це.
Я дав тобі обіцянку й хочу її дотриматися.
Але щодня мені стає важче.
Остіне, про що це ти?
Цікаво...
чи ти колись захочеш?
Дитину.
Ти клявся, що одружився зі мною не для цього.
Це правда.
Але, Сью, мені здається, що в нашому житті чогось бракує.
Хіба не приємно було б піклуватися про когось?
Піклуйся про мене.
Купи мені нового коня.
Переможниця конкурсу випічки на виставці худоби в Амгерсті...
Міс Емілі Дікінсон!
Конкурс випічки в Амгерсті лише для білих.
Отак, зарази!
От що буває, якщо вимочувати його місяць у бренді.
-Суддя – її тітка. -Усюди корупція.
Молодець, Емілі!
Чому ти нічого не спекла?
Я хочу подякувати моїй покоївці Меггі за допомогу в кухні.
-Без неї я б... -Жодних промов.
Але я її написала.
Ім'я і рецепт переможниці
буде надруковано у завтрашньому номері «Спрінґфілд Ріпаблікен».
А відомий редактор
цієї видатної газети щойно приєднався до нас.
Леді та джентльмени, містер Семюел Боулз!
Привіт, Амгерст. Я радий тут бути.
Містере Боулз, скуштуйте торт переможниці.
То ви переможниця?
Скуштуйте, Боулз.
Ні, дякую.
Він справді полізе в торт руками?
Гаразд.
Чорт забирай. Смачно.
Чудово.
Так, Емілі!
Авжеж, я навчила Емілі основ,
але вся творчість – її.
Ще чаю?
Уже майже пора.
Едварде. Гості!
Будь терплячий.
Емілі, у тебе такий смачний торт.
Дякую, Джейн.
-Кращого я й не куштувала. -Я в захваті.
Дякую.
Хіба ти не казала, що торік торт був найкращий?
Торішній торт був жахливий.
Справді. Не торт, а казна-що.
Люди так хвалили той торт, але він був недобрий.
Так, той, хто спік той торт, має покінчити з собою.
Вона й покінчила.
Стривай, що?
Торішня переможниця, Ліззі.
У неї був нервовий зрив, і вона вчинила самогубство.
-О, так. -Так.
-Я чула про це. -Жахливо.
Мабуть, не витримала слави.
До речі, Емілі, мій кузен – власник млина. Треба вас познайомити.
Може, скажеш у статті, що ти пекла з його борошна?
Ти цим вінчиком збивала яйця? Можна його продати?
Поїдеш на конкурс у Провінстаун?
Ні, це просто...
Авжеж поїде.
Вона братиме участь у всіх конкурсах.
У Бостоні, Провіденсі, Нью-Гейвені.
-Справді? -Одна перемога – добре, а дві – краще.
Поправ стрічку, люба.
Торт.
Поздоровляю.
Дякую.
-Про тебе напишуть у газеті. -Так.
Я думаю, це трохи абсурдно. А ти?
Абсурдно?
Що ти прославишся як кондитер, а не поетеса.
Торт!
Що ви тут робите?
О, славетний кондитер Амгерста.
Прошу, не треба.
Я хочу сказати,
-що подумала про це і не... -Я приїхав до вашого батька.
До батька? Нащо?
Моїй газеті потрібні інвестори.
Ось і він.
Вибачте, людино добра.
Сем Боулз, головний редактор «Спрінґфілд Ріпаблікен».
Дуже приємно, конгресмене.
Ні. Я покинув політику.
У мене до вас нова пропозиція.
Може, сядемо й поговоримо?
Іншим разом. Заходьте. Пригощайтеся тортом.
Оскільки я вже тут, ви не хочете дати інтерв'ю?
-Яке інтерв'ю? -Для газети.
Воно буде вступом до вашого рецепту.
«Десять невідомих фактів про Емілі Дікінсон».
Щоб зацікавити читачів.
Ходімо прогуляємося, спалимо калорії.
Треба кілька цікавих фактів.
Цікаві факти, гаразд.
Вільшанки – родичі дроздів і солов'їв.
Не про птахів, а про вас.
Я не хочу говорити про себе.
Гаразд. Ну...
тоді поговоримо про мене.
Що ви хочете знати?
Як воно – керувати газетою?
Цікаво. Напружено.
Я постійно в центрі подій.
Працюю цілий день, іноді цілу ніч.
Їжджу туди-сюди, шукаю нові сюжети. Нові факти.
Спілкуючись з кимось, я завжди питаю: «Що нового?»
Так я дізнався про вас.
Тобто?
Я отримав листа від Сьюзі.
Вона запросила мене на свято.
Я спитав: «Хто там буде?
З ким варто познайомитися?»
Вона сказала: «Буде одна поетеса».
Тобто ви приїхали в Амгерст заради мене?
Зокрема й заради вас.
Мені було цікаво.
Мені завжди цікаво почути новий голос.
Але вашого я ще не чув.
Ні, не чули.
Я куштував ваш торт, але не читав ваших віршів.
Мабуть, я соромлюся.
Так.
Ви нагадуєте мені Мері.
Яку Мері?
Мері Боулз. Мою дружину.
Ясно.
Вона дуже схожа на вас.
Розумна.
Прониклива.
Вона все помічає.
Але їй буває складно, бо вона бачить темний бік життя.
Розумію.
Так.
Це нелегко.
Вона дивовижна жінка, але...
Вона все драматизує.
Розумієте, про що я?
Гадаю, так.
Цікаво.
Ми ледь знайомі, а мені здається, що я вас добре знаю.
А може й ні.
Зовнішність оманлива, чи не так?
Але якщо ви така дивовижна, як каже Сьюзі, я хочу це побачити.
А якщо я не хочу, щоб мене бачили?
Якщо я не хочу слави?
Мені подобається ваша скромність.
Вона личить леді.
Продовжуйте так і далі.
Прикидайтеся маленькою скромною стокроткою.
Але я прийду й вирву вас з невідомості.
Легко.
І взагалі що це за поведінка?
Так поводилися в 40-х роках.
А тепер 1859-й, мала.
Скоро шістдесяті.
Ви така цікава людина.
Любі.
Шампанське там ззаду. Наливайте в келихи бакара.
Їх щойно привезли з Франції, чудова робота.
Фермерство мене не цікавить, але нам точно потрібен ще один кінь.
Техніка тепер так швидко розвивається.
Авжеж. Чули про азбуку Морзе?
Чула? Я її чудово знаю.
Співчуваю через твого чоловіка.
Усе гаразд.
Тепер я люблю свою дитину.
Як добре.
Вибачте, що заважаю. Нова кобила в стайні.
Добре. Дякую, Генрі.
Ти купив їй ще коня?
Для Сью – усе, що завгодно.
-Зап'ястки оголені. -Так.
Рукава з відворотами подарували мені нове життя.
Стривай, Генрі.
Тримай.
Це для чого?
Для чого буде треба.
Ви впевнені?
Будь ласка. Візьми.
Я хочу дати грошей на щось важливе.
Дуже вам дякую.
Що це було?
Нічого.
Хай це лишиться між нами.
Можеш довіряти мені, Остіне.
Принести тобі вина?
Удови п'ють?
Багато.
Мені пора додому.
-Я не взяв у вас інтерв'ю. -Ні.
Це не страшно.
Не хочу, щоб мене запам'ятали
як переможницю конкурсу випічки в Амгерсті.
Як ви хочете запам'ятатися?
Слава – погана страва
Добре.
Ви це щойно придумали?
Так.
Так, мені зараз спав на думку вірш.
Оце зараз?
Вони приходять постійно. Без упину.
Розкажіть мені.
Слава – погана страва
Її одразу забирають
Зі столу, гість її куштує
Лише раз
Продовжуйте.
Круки... Круки...
Круки кружляють над крихтами
Іронічно каркаючи пролітають
На кукуруздяне поле –
Люди, з'ївши її, помирають.
З'ївши її, помирають.
Це краще за ваш торт.
Сюди.
Я у вітальні.
-Що це таке? -Що...
це таке?
Це Анна і Клара.
Дочки Марка Ньюмана.
Їхній батько недавно помер, тому вони і їхній спадок тепер наші.
Дівчата, привітайтеся з тіткою.
Де наше ліжко? Надіюся, воно зручне.
Інакше я його підпалю.
У тебе лихо.
Що ти тут робиш? Ти хто?
Я Ніхто.
Я прийшов тебе застерегти.
Послухай мене, Емілі Дікінсон.
-Ти знаєш, хто я? -Знаю. Але не повинен.
Ти не повинна бути відомою, розумієш?
Ні. Не розумію.
Емілі, не шукай слави.
Не довіряй людям, які хочуть її здобути для тебе.
Вони нещирі.
Слава нещира.
Вона тебе використає.
Вона тебе знищить.
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк