Tak jo.
Tři, dva, jedna. Dobrý večer. Jsem Emily Dickinsonová.
Poznali jste mě? Ano. Jsem Emily Elizabeth Dickinsonová.
Ano, vydají mi básně. Já vím, je to...
Zdravím.
Vypadáte skvěle.
Vážně?
Jako z titulní stránky novin.
Je to tady.
Připravena?
Připravena proslavit se?
Doufám, že ano.
Doufat nestačí.
Musíte si být jista.
Podívejte se na sebe.
Podívejte se a řekněte:
„Zasloužím si to.
Tvrdě jsem dřela.
Je načase zazářit.“
Dickinsonová
ZAKÁZANÉ OVOCE PŘÍCHUŤ MÁ
Co na to říkáš?
Velmi počestné.
Přesně tak.
Ty zlaté se mi líbí víc.
Ale ne na dnešek.
Dnes večer mé šaty musí vyjadřovat:
„Byla jsem příliš zaměstnána čtením a hlubokými myšlenkami na to,
abych se oblékla noblesně.“
Myslím, že jste to trefila.
Ale něco tomu chybí.
Podej mi je.
Potřebujete brýle?
Vůbec ne. Mám perfektní zrak.
Ale nevypadám tak chytřejší?
Dnešní večer bude intelektuální jízda.
Přijde velmi zajímavý řečník.
A navíc tu bude Sam Bowles. S Emily.
Poprvé se objeví na veřejnosti od chvíle, co jí slíbil vydat báseň.
Lidé budou mluvit o tom,
že právě na mém večírku Sam Bowles objevil Emily Dickinsonovou.
Kde jsem mu ji pomohla objevit.
Mám vkus, Hattie.
Možná jsem stvořila jedno z nejlepších literárních partnerství v historii.
- Dělají to paničky z Great Barringtonu? - Neřekla bych.
Přesně tak.
Hosté už tu jistě jsou.
Počkejte. Určitě si nechcete vzít tyhle?
Jsou tak krásné a z New Yorku.
Už jsem řekla. Na dnešní večer se nehodí.
- Krom toho... - Ano?
Nemůžu se v nich objevit dvakrát.
Zdravím, rodino.
Jdu k Sue a Austinovi.
Mám se převléknout?
Ne. Moc ti to sluší. Vypadáš úchvatně.
Kdo ví? Třeba tam zaujmeš nějakého muže.
Vzdala jsem se naděje, že se někdy vdáš,
ale díky Laviniinu zasnoubení to vypadá slibně.
Nechcete jít někdo se mnou?
Já, ale...
Rozhodně ne.
Sue s Austinem vedou velmi dekadentní život
a já ho neschvaluji.
Tohle nemají Dickinsonové ve zvyku. A neměli to ani Norcrossové.
Ne, na ten večírek nejdeme.
Budeme dělat to, co Dickinsonové dělají,
zůstaneme doma a budeme tiše přemítat o svých myšlenkách.
Má pravdu.
Klidný večer doma, zlato.
Romány a pohoda.
Tak já půjdu.
Dobře se bav.
A poznamenej si, kolik utratili za šampaňské.
Jste oba kazatelé?
Zajímalo by mě, kdo je tím přednášejícím.
Minulý týden jsme s Danielem v Hardwicku viděli varhaníka. Úžasné.
Že ano, drahý?
Nevím. Bylo to poněkud bezbožné.
Zbožňuji večírky.
Tu výměnu filozofických názorů. Nové intelektuální výzvy.
Ty myšlenkové pochody.
- Já myslel, že to ti dávají má kázání. - Ale ano. To rozhodně.
Zdravím vás. Tak tady jsem. Vydají mi báseň.
V knize?
No, ve Springfield Republican.
Sam Bowles vydá moji báseň.
Emily, ty budeš... slavná.
Vždycky jsem byla její největší fanynka.
- Vážně? - Emily, jsme nejlepší kamarádky.
Nikdy jsme spolu nemluvily ve dvou.
Víš, že Bowles spí se ženami, kterým něco vydá?
O čem to mluvíš? Je ženatý.
Já ji miluji. Je tak staromódní.
On svou ženu zbožňuje.
Která s ním nikam nechodí.
Je zjevné, že často chodí na zálety.
Jo. Loví spisovatelky po celé Nové Anglii.
To neříkej.
Když muži nesmí vydávat díla spisovatelek, jak jim pak má něco vyjít?
Kdo říká, že by ženy měly něco vydávat? Přijde mi to skandální.
V Samovi se pletete.
Je to skvělý šéfredaktor, má čich na talent.
Tady je můj génius.
Emily Dickinsonová, básnířka z titulní strany.
- Už jste to všem oznámila? - Ano.
Je to tak vzrušující.
Ne tak jako tyhle šaty.
Páni. Jsou krásné.
Jsou tu moji vážení hosté.
Šéfredaktor a jeho básnířka.
Tak vzácné literární partnerství vznikne jen na večírku, jako je tento.
Pane Bowlesi, jsem ráda, že jste přišel.
Emily, vypadáš nádherně.
Nejsem si těmi šaty jistá, Sue.
Zlatíčko, vypadáš perfektně.
Musíš vyčnívat. Jsi nejpopulárnější nová básnířka Nové Anglie.
Kdy ta báseň vyjde?
Těším se, až si ji přečtu.
Asi příští týden. Možná ve středu.
Možná v pátek.
Máme v plánu ještě pár věcí.
Odsuňte je stranou.
Emilyiny básně musí spatřit světlo světa. Nemyslíte?
Rozhodně.
Jsem moc ráda, že jsem vás dva svedla dohromady.
Přijde mi to jako...
...osud.
Takže, Emily...
- ...jste připravena? - Na co?
Abych se s vámi pochlubil.
Snad jsou hosté připraveni na mě.
Do toho, holka.
Jsou tu všichni.
Tamhle je Ferdinand Andrews, redaktor Boston Traveller.
- A Harriet Prescott Spoffordová. - Ta básnířka?
Ano. Objevil jsem ji před pár lety.
Teď jí říkají Planoucí lilie Nové Anglie.
Jak asi budou říkat vám?
- Ráda bych si s ní popovídala. - Podívejte. To je Sanford Gifford.
Musím vás seznámit. Je to skvělý malíř a naprostý pitomec.
ŠARLATOVÉ PÍSMENO
Dobře. Jdeme na to.
- Ahoj. - Ahoj.
- Musíme si promluvit. - Dobře.
Poslouchej.
Teď když jsme zasnoubeni,
si asi myslíš, že budu krotká, poslušná hospodyňka,
co pořád sedí doma, nechodí na večírky
a veškeré potěšení jí přináší látání tvých ponožek.
Ale to se pleteš.
Nejsem ta nudná sestra Dickinsonová.
Lidé si to neuvědomují, ale jsem hodně jako Emily.
Jsem nespoutaná a kreativní.
A pravdou je, že jsem skandálnější než Lola Montezová.
Lola?
Takže jestli si myslíš, že nás čeká klidný večer doma, mýlíš se.
Potřebuji víc než to.
Potřebuji povzbuzení.
Fajn. Já jen, že si chci číst.
Proč?
Pokud si mám vzít Dickinsonovou, musím se vzdělávat.
A tímhle chceš začít?
Šarlatovým písmenem?
Jo. Proč ne?
Je to tak trochu laciné.
Fajn. Tak o čem to je?
Je to o jedné ženě, Hester Prynnové,
která žije v koloniálním Bostonu.
Myslí si, že se její manžel utopil,
tak si začne románek s pastorem.
Zamiluje se do něj a otěhotní.
Ale pak se její manžel vrátí, a tak je veřejně zostuzena
a nucena nosit šarlatové písmeno „A“ jako symbol svého cizoložství.
Dobře. To vážně zní dost nudně.
- Víš co, Shipe? - Co?
Není to nudné.
Není to opatrné, upjaté, kultivované ani poslušné.
Vlastně je to nemravné.
Nevím, co to znamená.
Tak jo.
Zapomeň na intelektuální večírek.
Víš, co budeme dělat?
Co?
Dáme si lekci angličtiny.
Sanforde, ty syčáku. Rád tě vidím.
A pro jednou nejsi celý od barvy.
Chci tě s někým seznámit.
S úžasnou novou básnířkou, Emily Dickinsonovou.
Nový objev měsíce?
O ní se bude mluvit déle než měsíc.
Její básně jsou kouzelné. Jsou jako ta malá mraveniště,
co se vyderou na povrch silou vulkánu.
Nic hezčího o mně ještě nikdo neřekl.
Gratuluji, slečno...
Dickinsonová.
Jste přesně jeho typ.
A čím se živíte?
Je to umělec. Geniální umělec.
Tím chce říct, že mé obrazy jsou velmi drahé.
A co přesně malujete?
Většinou jen řeku Hudson.
Sanford je představitelem hnutí Hudson River School.
Provádí úžasné věci se světlem.
Jo, to jim přesně říkám.
„Hlavní je světlo.“
Jakmile tohle uslyší,
vysolí balík peněz.
Každý umělec potřebuje patrona.
Je pan Bowles váš patron?
Ne. Je to můj...
...šéfredaktor.
Líbí se mi, jak to zní.
Dobře. Protože mám pro vás spoustu dalších básní
a doufám, že mi je vydáte.
Těším se, až si je přečtu.
Jak milé.
Mimochodem, Bowlesi, pozdravuje tě slečna Louisa Prattová.
Opravdu?
Moc si užila váš výlet do Washingtonu.
Já také. Skvěle jsme se bavili.
Emily, chcete další pití?
Ano, rozhodně. Vím, jak rychle ztrácíš pozornost.
Běžte se družit.
Musím najít Sue.
- Počkejte... - Že ji pozdravuji.
Tihle boháči pořád kupují mé obrazy.
Kde máte ty zástěry, co jsem vám dala?
Ušpinily jsme si je.
Měly jste pomoct Hattie s obsluhováním hostů.
Sue.
Děvčata, běžte do salonku.
Dejte si nějaký sýr.
- Ten je pro hosty. - Sue.
Takhle s nimi nesmíš mluvit.
Musím, když neposlouchají.
Myslel bych si, že ti jich bude líto.
Byla jsi sirotek a nikdo se o tebe nemohl starat.
A nechci si to připomínat, Austine.
Když jsem byla na jejich místě, dělala jsem to, co mi přikázali.
Neodporovala jsem těm, co mě laskavě přijali.
Tobě to přijde laskavé?
Ne každého v dětství rozmazlují jako vás.
Já na rozdíl od těch holek neměla ani dědictví.
Jejich dědictví splatí tento dům.
Nejsou tu jako naše služky.
Díky jejich penězům vůbec máme střechu nad hlavou.
V tom případě je využíváš.
Pane Dickinsone.
- Promiňte. - Henry.
Potřebuješ něco?
Ano, pane.
Dnes večer potřebuji pomoc se zásilkou, pokud vám to nevadí.
Ano.
Ano, jistě.
„Nemyslíš si, že jsi zhřešila?“
Ve vašich očích jsem možná zhřešila.
Ale kdo ví, zda Bůh sdílí váš názor?
„Mlč, ženská!
Odteď budeš nosit toto písmeno na své hrudi.“
Živůtku.
Říkej si, co chceš.
Ano, pastore.
Má hruď je jen tvoje.
Neměla bys být trochu cudnější?
- Jen... Ne? - Drž se své role.
Ano.
Promiň.
Tohle není symbol mé hanby, nýbrž tvé.
Takovou tě nepamatuju, Lavinie Dickinsonová.
Hester.
Jsi šílená. A líbí se mi to.
Sue.
Emily. Copak je?
Musím se zeptat... na ty klepy.
Jaké klepy?
Všichni tvrdí, že Sam podvádí svou ženu.
Dobře.
- To není pravda. - Určitě?
Jak zjistili, že mi vydá básně,
začali předpokládat, že spolu něco máme.
Větší urážku jsem ještě neslyšela.
Vydá ti básně, protože jsi génius.
- To si možná myslíš ty... - Emily.
Vím to.
Poslyš, znám Sama. A znám Mary.
- Vyrůstaly jsme spolu, pamatuješ? - Jo.
Řekla jsi, že to byla tvoje jediná kamarádka přede mnou.
Ano, měla jsem Mary moc ráda.
Je v mnoha směrech výjimečná.
Připomíná mi tě.
Je zahloubaná do sebe.
Nerada vychází z domu.
Je velmi plachá.
Asi je nerada středem pozornosti.
To chápu.
Kvůli tomu jsem sem přišla a zatím je to velmi nepříjemné.
To mě štve.
Zasloužíš si pozornost, Emily.
Zasloužíš si vydat své básně.
A není fér, co se ženám děje.
Jakmile se nám dostane trochu slávy nebo projevíme sebemenší ambici,
trestají nás těmi nejhoršími komentáři.
Jako bychom na zádech měly terč.
K čertu s tím vším.
Běž tam a buď na sebe hrdá.
Vydřela sis to.
Sam věří, že jsi skvělá básnířka. A tak to je.
Děkuji.
Dobře.
Pojď si najít místo. Je čas na přednášku.
Tady je moje superhvězda.
Snad dělám dobrý dojem.
Děláte si srandu?
Ti lidé nemají ani tušení, co s vámi.
Ale jednoho dne se budou chlubit, jak potkali Emily Dickinsonovou,
než se stala slavnou.
Věnujte mi pozornost.
Zaujměte svá místa.
Náš řečník je téměř připraven.
- Tohle bude skvělé. - Snad to bude zbožné.
Děkuji.
To je součástí show?
TOUTO STRANOU NAHORU OPATRNĚ
Jak se máte?
Kdo ví, co je svoboda?
Přijďte do knihovny.
- Vy, pane? - Poslouchat Boha.
Sejdeme se tam.
Ne tak docela.
Svoboda je být sám sebou.
I když jste jen mladá sexy vdova.
Jste blízko, ale ne.
Svoboda znamená odhodit okovy...
...a říct: „Tak tady jsem, vážení.“
A svoboda...
...může být kouzelná.
- Děkuji. - Kdo chce slyšet můj příběh?
Narodil jsem se na plantáži v okrese Louisa ve Virginii.
- Přišel jsem na svět jako otrok. - Nebaví vás to?
Ne. Už jsem tu přednášku viděl.
Vlastně třikrát.
Henry „Box“ Brown je populární.
Mně přišla zajímavá. Takže...
Ano. Podívejte, tady je.
- Co? - Dickens.
Charles Dickens?
A Diderot.
Tady bude vaše místo.
Přímo tady.
Emily Dickinsonová.
- Já? - Vaše knihy.
Mezi moderním mistrem a osvícencem.
Co vy na to?
Nevím.
Ne. Máte pravdu.
Není tu dost místa. Budete potřebovat vlastní polici.
Představte si to.
Umím si představit spoustu věcí, ale...
...něco mi na tom všem přijde téměř zakázané.
Zakázané ovoce má zajímavou příchuť, ne?
Páni.
Není krásný?
Tiskařský lis.
Je to silný nástroj.
Ano.
Představ si, co s tím můžeš dokázat.
Snad rozpoutáme revoluci.
Hej.
Nevím, jestli je to bezpečné.
To nic, Henry.
Bez mého svolení do stodoly nikdo nesmí.
Ta přednáška byla hrozná.
Ahoj, Hattie.
„Boxi, jaké to v té bedně bylo?“
Nedochází jim, že neměl v plánu uprchnout?
- Hattie. - Byl opilej a usnul.
A bylo to před deseti lety.
Nemůžeš ta jeho díla dát do našich novin.
Štve tě, že na titulní stránce je on, a ne ty.
- Ne. - Jo.
Ne. Mluvím vážně.
Škodí naší komunitě.
Lidé teď bedny kontrolují.
Můj bratranec se pokusil uprchnout v bedně od cukru.
Zahrabal se do cukru, a přesto ho chytili.
A teď trčí v Mississippi.
Navíc trpí hypoglykémií.
Hattie.
Třeba tě tohle rozveselí.
No páni.
To je něco.
Krásný, viď?
Díky, pane Dickinsone.
Jste anděl.
Austin.
A jen se snažím někomu pomoct.
Jsem spisovatelka na volné noze a právě mi došla slova.
Pane Bowlesi.
Přišli jste o přednášku.
Omlouvám se, Suzie.
Už jsem ji viděl.
- Jste pro nás příliš sofistikovaný. - Pro Evergreens?
Vrchol literárního života Nové Anglie?
Jistěže ne.
Takže přesto o našem večírku napíšete?
Ano, samozřejmě.
Čtenáři touží po detailech z vašeho okruhu lidí.
Suzie, tohle je skvělé místo.
Nejlepší víno, nejkrásnější lidé.
A nejlepší básnířka v Massachusetts.
Skvělá přednáška, Sue.
Celá ta věc s bednou mě ohromila.
Už půjdeme.
Nedošlo mi, že už je tak pozdě. Díky, že jste přišli.
Pojedeme kolem hotelu, jestli chcete svézt.
Děkuji, ale mají plno. Přespím tady.
Tady?
Sam spí v pokoji pro hosty.
Bohužel v tom menším.
Clara s Annou si vzaly ten větší.
No tak. Můžu spát i ve skříni.
Vy a Austin jste nesmírně pohostinní.
No tak. Je to poděkování za to,
že jste mému večírku dodal bowlesovský šarm.
Půjdu se ujistit, že vám ty dvě okouzlující dívky
nedaly do postele hady.
Povinnosti hospodyňky.
Když už je řeč o hospodyňkách...
...půjdu poslat Mary telegram.
- Má starost, když jsem pár nocí pryč. - O tom nepochybuji.
Moc ráda bych ji poznala.
Opravdu?
Líbila byste se jí.
- Myslíte? - Jistě.
Obě jste... výjimečné ženy.
Udělejte pro mě něco.
Co?
Napište něco.
Dnes večer.
Pokusím se.
A vězte, že budu tady...
...neschopen usnout...
...protože jsem tak blízko vašemu úžasnému talentu.
Ano?
Dobrou noc, básnířko.
Dobrou noc.
Drahá Mary,
když už ti nemohu poslat něžnou květinu, přikládám aspoň své srdce.
Překlad titulků: Petra Kabeláčová