Můj bože.
Páni.
Jsme tu!
Dickinsonová
ROZPUL SKŘIVANA
Podíváme se, proč kvůli té opeře dělají takový povyk.
Všichni vypadají tak elegantně. Měla jsem si vzít plášť.
Mám hrozný hlad. Myslíš, že tu mají popcorn?
V opeře popcorn nemají, Shipe.
Jsem tak ráda, že tu konečně jsem.
Četla jsem všechny recenze na italskou produkci.
Nabudilo mě to.
Proč používáš tak složitá slova?
Snad to bude zábava. Lístky mě stály majlant.
- Snad budou ta místa dobrá. - Hele, Sue a Austin.
Ahoj!
No jistě. Ta si plášť vzala.
- Ahoj. - Páni.
Sue, vypadáš nádherně.
To vy taky.
- Jak bylo u tety Lavinie? - Má doma myši.
Jaký byl hotel?
Ucházející.
Na jednu dvě noci stačí. Déle bych tam nezůstávala.
Ano, delší pobyt by sis ani nemohla dovolit.
Takže se těšíte?
Tohle je premiéra
a celý Boston mluví o hlavní sopranistce.
Ano. Skvělá Adelaide Mayová.
Zrovna připlula z Itálie, kde trénovala se samotným Verdim.
Původně je z Filadelfie.
Většina Američanů operu zpívat neumí,
ale Adelaide svým hlasem oslnila celou Evropu.
Jednou prý kritikovi roztříštila monokl vysokým C.
Ne!
To je výmysl. To nemůže být pravda.
Přišel.
Dickinsonovi.
- Ahoj. - Vítejte v opeře.
Jsme rádi, že jsme přišli.
Zahlédl jsem dole jednoho známého.
Omluvte mě na chvilku.
To bylo nečekané.
Same, děkuji za pomoc s těmi lístky.
- Jsme nadšeni, že sedíme v lóži. - Tak moment.
Kde sedíme my?
V parteru. V zadní řadě.
Proč ne v lóži?
Ano. Nejdřív mě necháš v díře a teď chceš do lóže.
Parter je také dobrý.
To jistě ano.
Pojď, Edwarde, najdeme tu zadní řadu.
Dobře, tak pojď.
Emily, jdeš s námi?
Musím mluvit se Sue.
- Arrivederci. - Si. Nashle.
Dobře. Uvidíme se po představení?
Ne, počkejte. Nechoďte.
Nechcete si popovídat?
Ne. Chci si povídat s vámi.
Dobře.
Samozřejmě.
- Básnířka si musí promluvit s redaktorem. - Dobře.
Same, nejste tu sám, že ne? Kde je Mary?
Nemohla přijít.
Škoda. Ráda bych se s ní viděla.
Ano. Necítila se dobře.
Opět.
Tak to má asi Emily štěstí.
Já?
Ano, můžeš se Samem sedět v jeho lóži.
- Myslím, že... - Same, musí.
Je poprvé v opeře a zrovna vystupuje Adelaide Mayová.
To je životní příležitost.
Zejména pro tak citlivou básnířku.
Pokud vám to nevadí, budu moc ráda.
Rozhodně musíš!
Same, buďte gentleman. Dovolte jí to.
Tam dole v zadní řadě nic neuvidí.
Má problém se zrakem.
Iritidu.
Dobře, nemá smysl nechat to místo prázdné.
Pojďte.
Zdravím.
- Kdo je to vedle Sama Bowlese? - Páni, nějaká nová.
Moc se na tu Adelaide Mayovou těším.
Prý má vážně talent.
Údajně zpívá jako skřivan.
Nemůžu se dočkat.
„Mezinárodní pěvecká senzace.“ Tak to stojí na plakátu.
Podle všeho je moc milá i ve skutečnosti.
Opravdu?
Po představení s ní mám interview.
Můžete do zákulisí?
Jistě.
Tohle je nový operní dům. Potřebují propagaci.
To je úžasné.
Podívejte.
Ahoj, mami!
Co ti tak trvalo?
Neuvěříš, koho jsem potkal na baru.
Koho?
Frazara Stearnse.
Kdo je to?
Frazar. Můj kamarád ze školy.
Skvělý kluk. Syn rektora univerzity.
Určitě si ho pamatuješ.
Ano. Tak trochu.
No tak. Frazar Stearns.
Nejmilejší kluk na světě.
Neviděli jsme se od promoce.
Teď chodí na West Point.
Má na sobě uniformu.
Jako opravdový voják.
Bože, chybí mi stará parta.
Možná zorganizuju sraz.
Páni, to byly časy.
Užili jsme si spoustu zábavy.
Té si užíváš pořád. Nebo ne?
„La traviata.“ To znamená „padlá žena“.
Jo, já vím.
- Vážně? - Studoval jsem italštinu na univerzitě.
Jo, ale školu jsi nedokončil.
Fajn. To je fuk.
Víš, první reakce na operu bývají velmi dramatické.
Buď ji miluješ, nebo ji nesnášíš.
Když se ti zalíbí, bude to tak napořád.
V opačném případě ji možná časem oceníš,
ale nikdy se nestane součástí tvé duše.
Bezva.
Musím na záchod.
Teď jsi tam byl.
Lavinie, to já vím.
Nechá si ten klobouk celou dobu na hlavě?
To je zlodějna.
Ani pořádně nevidíme.
Ti lidé jsou tak...
Ano. Dobře. Ano, jistě.
...nabubřelí.
Bude to celé v italštině?
Proboha.
Italština.
Ráda bych viděla nějaké varieté.
Ano.
Nikdy jste nebyla na opeře?
Ne, jen jsem o ní snila.
Tak to se vám sny plní.
Od našeho setkání se mi jich vyplnila spousta.
- Emily... - Musím vám poděkovat.
To nestojí za řeč. Já za tu lóži ani neplatil.
Ne, za to ne.
Nejen za to.
- Za všechno. - Emily, prosím...
- Za to, co jste mi dal. - Není zač.
Ale je.
Změnil jste mi život. Předtím jsem byla nikdo.
A teď...
Teď mi vydáte báseň.
Emily, máme problém.
Opravdu?
Ano.
Vy...
Napsala jste Mary dopis.
Ano.
Napsala.
Ano. To nebyl dobrý nápad.
Ale... Co tím myslíte?
Napsala jste Mary dopis, který ji velmi znepokojil.
Musím říct, že nás oba.
Oba nás to znepokojilo.
Váš dopis Mary velmi rozrušil.
Proto dnes večer nepřišla.
Protože se kvůli vašemu dopisu cítila potupená.
Já to nechápu.
Psala jste v něm šílený blbosti.
Že jsem jako slunce.
Že je vám zima, když nejsem s vámi.
A kdykoli odjedu z Amherstu, nastane zima.
Proč jste to napsala?
Tak to cítím.
K ženatému muži?
Jeho manželce?
Nechtěla jsem ji rozrušit.
Chtěla jsem vyjádřit
- vděčnost a obdiv... - Ano.
- Tentokrát jste to trochu přehnala. - Omlouvám se.
Někdy se při psaní... neovládám.
Já vím. To z vás také dělá skvělou básnířku.
Ale jistě jste si vědoma těch klepů.
- Jakých klepů? - Slyšela jste je.
Kdykoli podpořím nějakou spisovatelku,
na východě se začnou šířit klepy o mých postranních úmyslech.
A Mary je slyší.
Zneklidňují ji.
Ubližují jí...
...i když v hloubi duše ví, že jsem jí vždycky věrný.
Snažil jsem se vyjádřit jasně.
Můj zájem o vás...
...je čistě profesionální.
Rozumíte tomu, že ano?
Jistě.
Mary je pro mě tou jedinou.
- Nikdy bych ji nezradil. - Odpusťte mi.
Nemyslela jsem to špatně.
Vaše manželství respektuji.
Právě ta oddanost vaší manželce
z vás dělá tak skvělého muže.
Vím, že je romantické...
...že vám vydám báseň,
zvlášť když jste čekala tak dlouho.
Ale nezapomeňte na to...
...že ta romantika...
...je mezi vámi a vaším já.
To je jak na tvém večírku.
Pardon.
To je ale nuda.
Ano. Nevím, jak dlouho to ještě vydržím.
Má tuberkulózu.
Shipe, na opeře ne.
Běž.
Jsme volní!
Ach bože, to bylo hrozné! Děs.
Volní. La brak-iata.
La brak-iata!
Rychle odsud pryč!
- Bravo! - Panebože.
Prosím! Pojď pryč.
Jdeme.
Je fascinující, že ano?
Jako by mi mělo každou chvíli puknout srdce.
Musím jít.
- Co? Teď? - Neměl jsem chodit.
- Mary mě potřebuje. Musím domů. - Počkejte!
Něco jsem vám napsala.
Nechte si to.
Rozpul skřivana – najdeš hudbu, do klubek stříbra...
Rozpul skřivana
Najdeš hudbu
Do klubek stříbra smotanou
Sue...
Po troškách skýtanou letním ránům
Jen tvou
Až loutny zestárnou
Vypusť povodeň – spatříš jasně
Jak proudí k tobě jedině
Nachový pokus! Ty nevěřící!
Už víš
Že pták zpíval upřímně?
Rozpul skřivana – najdeš hudbu
Do klubek stříbra smotanou
Bravissimo!
Pošleš pro kočár?
Ne, půjdu za Frazarem.
Mám si s ním po představení dát skleničku.
Takže co?
To mě tu necháš?
Můžeš jet zpátky do hotelu.
Sama?
S kýmkoli chceš.
BOSTONSKÁ OPERA LÍSTEK DO ZÁKULISÍ
Nechte mě projít! S dovolením.
Hledáte někoho?
Ano, Adelaide Mayovou.
No jistě.
Je v šatně, ale být vámi, neobtěžoval bych ji.
Kdo jste? Její přítelkyně?
Ne, jsem spisovatelka.
Jaká?
Reportérka.
Vidíte? Od novin.
Reportérka? To slyším poprvé.
Ano. Springfield Republican.
Tady v Massachusetts jdou vážně s dobou.
Potřebuju se napít.
A kdo ne?
Nedáte si s námi skleničku, reportérko?
Jo! Můžete o nás napsat. Jsme fascinující.
Mám udělat interview s Adelaide Mayovou.
Ta interview neposkytuje.
Každý už ji zná.
To jo. Interview jsou pro zoufalce, jako jsme my.
Skutečné hvězdy se mohou schovávat.
Kdo je?
No...
...já.
Pojďte dál.
Pojďte dál, jestli chcete. Rychle zavřete.
Dnes večer nemám na lidi náladu.
Bolí mě v krku a nechci dávat autogramy.
Vím, že je to neurvalé, ale nemám energii.
Fanoušci člověka vyčerpají.
Tolik mě milují, že by mě snad chtěli zabít.
Je to příliš vyčerpávající. Dnes na to nemám.
Nerada vás ruším.
Ne, jen děláte svou práci.
Jste garderobiérka, že? Hned se svléknu.
Vlastně...
Já...
...chci vám říct, jak jste úžasná.
Jste jednou z nich.
Byla jsem v publiku.
Váš zpěv...
Nic podobného jsem ještě neslyšela.
Bylo to tak krásné, až mi to zlomilo srdce.
Ano, to říkají všichni.
Já to ale myslím vážně.
Váš zpěv ve mně vyvolal emoce, jaké jsem nikdy předtím necítila.
Vážně? Jaké to je?
Co?
Něco cítit.
Přece musíte vědět, jaké to je.
Vyjádřila jste to tak dokonale.
Díky vám jsem cítila to, co Violetta.
To bylo jen hrané.
Hrála jsem ji už tolikrát, že bych to odzpívala i ze spánku.
Vás to představení dojalo, a já nic necítila.
Posaďte se, jestli chcete. Nesnáším, když kolem mě někdo krouží.
To není možné. Plakala jste.
Byly to skutečné slzy.
Opravdu?
Už nevím, co je skutečné.
Ani nevím, v jakém jsem městě. V Paříži? V Římě?
Na tom nezáleží. Každý večer je stejný.
Jako v mlze. Jako sen.
Další divák se do mě zamiluje, další drink, další potlesk.
Mnoho lidí se do mě zamilovalo.
Už je nepočítám.
Ztrácím pojem o realitě.
Co je realita?
Kdo jsem?
Jste Adelaide Mayová.
Nejlepší sopranistka na světě.
To není mé pravé jméno.
Je to umělecké jméno.
Ať se jmenujete jakkoli, dnes večer jste mi změnila život.
Váš hlas mě bude navždy pronásledovat.
Žádné navždy neexistuje.
Copak to nevíte?
Hlas slábne. Vzpomínka vybledne.
Všechno se jednou omrzí.
Čas jde dál a nakonec se na nás zapomene.
Já na vás nezapomenu.
Chcete si prohlédnout jeviště?
Vážně?
Pojďte se mnou.
Neměly bychom sem chodit, když je tu tma, ale mně je to jedno.
Je to zábavné.
To je krása.
Ano. Mám to tu radši, když tu nikdo není.
Bravo!
Emily!
Výborně, Emily!
Chci být slavná.
Opravdu?
Jistě. To chce každý, ne?
Proč chcete být slavná?
Protože jsem spisovatelka.
Píšu jednu báseň za druhou a pak ji schovám do šuplíku,
kde jen leží ve tmě, kam ani světlo nezasvítí.
To nestačí.
Nemám pravdu?
Neměly by mít své čtenáře? Neměla bych být...
...uznávaná?
Nevím.
Budete odhalena.
A co je odhalené, se rychle zkazí.
Všechno ne.
Ano, všechno.
Kritici vás budou chvíli vyzdvihovat, ale pak vás stáhnou ke dnu.
Začnete jim vadit a zničí vás.
Nenávidí vás, protože jste je přiměla milovat vás.
Jako kurtizána, které naletěli na její trik.
Koho zajímá, co říkají? Koho zajímá, co si lidé myslí?
Přesně tak.
To můžete rovnou zůstat zavřená v pokoji.
Jak to děláte?
Kde berete odvahu zpívat před tolika lidmi?
Předstírám, že tu nejsou.
Ale já tu dnes večer byla.
Byla jsem tu.
No, pak jsem nejspíš zpívala pro vás.
Co doopravdy chceš?
Po čem v hloubi srdce toužíš?
Sue. Co tím myslíš?
Pod všemi těmi nesmysly o slávě, po čem doopravdy toužíš?
Toužíš po uznání.
Toužíš po kráse.
Toužíš po lásce.
Rozpul skřivana
Najdeš hudbu
Hej! Co tam děláte?
Běžte z toho jeviště.
Okamžitě odejděte, jinak vás nahlásím.
Ani nevíte, kdo jsem.
Překlad titulků: Petra Kabeláčová Básně: Jiří Šlédr