Ak kungs!
Oho!
Esam te!
Dikinsone
PĀRŠĶEL CĪRULI
Tā, draugi! Tūlīt redzēsim, par ko ir šis operas trakums.
Visi izskatās tik eleganti. Vajadzēja uzlikt apmetni.
Es mirstu badā. Domā, viņiem ir popkorns?
Operā nav popkorna, Šip.
Esmu tik satraukta, ka beidzot esmu te.
Izlasīju visas recenzijas par itāļu inscenējumu.
Esmu ekstāzē.
Kāpēc tu vienmēr lieto tik sarežģītus vārdus?
Ceru, ka būs izklaidējoši. Biļetes man izmaksāja kaudzi naudas.
-Es ceru, ka mums būs labas vietas. -Re, tur ir Sū un Ostins.
Hei!
Nu protams! Viņai ir apmetnis.
-Sveika! -O!
Sū, tu izskaties satriecoši.
Jūs visi arī.
-Jā. Kā bija pie tantes Lavīnijas? -Viņai ir peles.
Kā bija viesnīcā?
Labi.
Tas ir, pietiekami labi vienai vai divām naktīm. Ilgāk es tur nepaliktu.
Jā, nedomāju, ka tu varētu atļauties palikt tur daudz ilgāk.
Tā, vai visi ir priecīgi satraukti?
Šī ir pirmizrāde,
un visa Bostona runā par vadošo soprānu.
Jā. Brīnišķīgā Edeleida Meja.
Tikko atbraukusi no Itālijas, kur viņa mācījās pie paša Verdi.
Vispār viņa ir no Filadelfijas, ja?
Vairums amerikāņu, protams, nespēj dziedāt operā,
bet Edeleida ar savu balsi ir apžilbinājusi visu Eiropu.
Runā, ka viņa esot sašķaidījusi kritiķes monokli, dziedot augšējo do.
Nē!
Tas ir mīts. Tam jābūt mītam.
Viņš ir ieradies.
Dikinsoni!
-Hei! -Laipni lūgti operā!
Mums ir liels prieks te būt!
Liekas, es lejā ieraudzīju paziņu.
Atvainojiet mani uz brīdi!
Tas bija strupi.
Sem, liels paldies, ka palīdzēji dabūt biļetes.
Esam saviļņoti, ka būsim augšā ložā.
Vienu mirkli!
Kur sēžam mēs?
Parterā. Pēdējā rindā.
Kāpēc tu mums nepaņēmi ložu?
Jā. Vispirms tu mani atstāj bedrē un nu gribi iebāzt ložā.
Parterā arī ir ļoti labi.
Tā noteikti ir.
Nāc, Edvard! Iesim meklēt pēdējo rindu!
Labi, ejam!
Emīlij, nāksi ar mums?
Man tikai jāparunā ar Sū.
-Arrivederci! -Si. Atā! Si. Jā.
Labi. Tad tiksimies pēc izrādes?
Nē, Sem, pagaidi! Neaizej!
Man likās, ka gribēji parunāt.
Nē, ne gluži. Es gribēju parunāt ar tevi.
Labi.
Protams.
Dzejniecei jāpārmij kāds vārds ar savu redaktoru.
Labi.
Sem, tu taču te neesi viens, vai ne? Kur ir Mērija?
Viņa nevarēja ierasties.
Cik žēl! Es tā gribu viņu satikt.
Jā. Viņa nejutās pārāk labi.
Atkal.
Nu, tad jau Emīlijai laikam ir paveicies.
Man?
Jā, jo tagad tu vari sēdēt ar Semu viņa ložā.
-Man tiešām šķiet, ka... -Sem, viņai tur jāsēž.
Viņa ir pirmo reizi operā, un uzstājas Edeleida Meja.
Šī ir tik reta izdevība!
Īpaši tik jūtīgai māksliniecei kā Emīlija.
Ja drīkst, es labprāt sēdētu pie tevis.
Tev tas jādara!
Sem, esi džentlmenis! Ļauj viņai sēdēt pie tevis!
Ja viņa būs te lejā, pašā aizmugurē,
viņa neko pat neredzēs.
Atceries - viņai ir acu kaite.
Irīts.
Nu labi, laikam nav jēgas atstāt vietu tukšu.
Nāc!
Hei!
Kas sēž blakus Semam Boulsam?
O, šī ir jauna.
Nevaru sagaidīt, kad dzirdēšu šo Edeleidu Meju dziedam.
Visi apgalvo, ka viņai tiešām ir iekšā.
Stāsta, ka dziedot kā cīrulis.
Degu nepacietībā.
"Starptautiska dziedoša sensācija." Tā rakstīts uz plakāta.
Acīmredzot arī viņa pati ir ļoti jauka.
Tiešām?
Pēc izrādes man viņa jāintervē.
Tu vari tikt aizskatuvē?
Protams.
Šis ir jauns operas nams. Prese viņiem ir vajadzīga.
Tas ir tik satriecoši!
Paskat!
Hei, mamm!
Kur tu tik ilgi biji?
Nevari iedomāties, ar ko es saskrējos bārā.
Ar ko?
Ar Freizeru Stērnsu.
Kas viņš ir?
Freizers. Mans vecais draugs no skolas.
Lielisks puisis. Koledžas prezidenta dēls.
Tu noteikti viņu atceries.
Jā. It kā.
Nu beidz! Freizers Stērnss.
Patīkamākais puisis pasaulē.
Nebijām tikušies kopš skolas beigšanas.
Viņš tagad ir Vestpointā.
Valkā uniformu.
Izskatījās kā īsts karavīrs.
Kā man pietrūkst vecās kompānijas!
Varbūt man vajadzētu sarīkot tikšanos.
Tie tik bija laiki!
Mums gāja tik labi.
Tev joprojām iet labi. Vai tad ne?
"La traviata" nozīmē "pagrimusī".
Jā, es zināju.
-Tiešām? -Es koledžā mācījos itāļu valodu, ja?
Jā, bet tu izstājies.
Jā. Kā teiksi.
Zini, cilvēku pirmā reakcija uz operu ir ļoti dramatiska.
Vai nu viņi to iemīl, vai nevar izturēt.
Ja iemīl, viņi to mīlēs vienmēr.
Ja ne, viņi var iemācīties to novērtēt,
bet tā nekad nekļūs par daļu no viņu dvēseles.
Forši.
Man jāiet pačurāt.
Tu tikko biji.
Lavīnij, es to zinu.
Vai viņš turēs cepuri galvā visu izrādes laiku?
Tīrā krāpšana!
Mēs pat nevaram redzēt.
Visi šie cilvēki ir tik...
Jā. Labi. Jā, protams.
...pretenciozi.
Vai tas viss būs itāliski?
Ak mans Dievs!
Itāliski.
Es gandrīz vēlos, kaut mēs skatītos vodeviļu.
Jā.
Tu tiešām neesi bijusi uz operu?
Nē. Nē, esmu par to tikai sapņojusi.
Nu, laikam tavi sapņi piepildās.
Tik daudzi mani sapņi ir piepildījušies, kopš satiku tevi.
-Emīlij... -Sem, man tev jāpateicas.
Nevajag. Nav par ko. Es pat nemaksāju par šo ložu.
Ai, ne jau par to!
Ne tikai par to.
-Tas ir, par visu. -Emīlij, lūdzu...
-Par to, ko esi man devis. -Lūdzu! Tas nav nekas.
Tas ir viss.
Tu izmainīji manu dzīvi. Pirms satiku tevi, es nebiju nekas.
Tagad...
Tagad mans dzejolis tiks publicēts.
Emīlij, mums ir problēma.
Tiešām?
Jā.
Tu...
Tu uzrakstīji vēstuli Mērijai.
Jā.
Uzrakstīju.
Jā. Tas nebija labs gājiens.
Bet es... Ko tu gribi teikt?
Tu uzrakstīji vēstuli Mērijai, un tā viņai lika justies ārkārtīgi neērti.
Mums abiem, man jāteic.
Mums abiem tā lika justies neērti.
Tava vēstule Mēriju ļoti sarūgtināja.
Tieši tāpēc viņas šovakar te nav.
Viņa atteicās braukt, jo tava vēstule viņu ir ļoti aizskārusi.
Es nesaprotu.
Tu esi uzrakstījusi ārprātīgāko sviestu.
Tu raksti, ka esmu kā saule.
Ka tev ir auksti, kad manis tur nav.
Ka ik reizi, kad pametu Amerstu, iestājas ziema.
Kāpēc tu ko tādu rakstīji?
Tāpēc, ka es tā jūtos.
Par precētu vīrieti?
Viņa sievai?
Es negribēju viņu sarūgtināt.
Es tikai centos paust
-pateicību un apbrīnu... -Jā, nu...
Klau, šoreiz tu esi aizgājusi par tālu.
Piedod!
Dažreiz, kad es rakstu... es zaudēju paškontroli.
Es zinu. Pa daļai tāpēc tu esi izcila rakstniece.
Bet tu noteikti zini par visām baumām.
-Kādām baumām? -Nu beidz! Esi dzirdējusi.
Ik reizi, kad nolemju atbalstīt kādas sievietes balsi,
visas Austrumkrasta tenkuvāceles domā, ka man ir citi motīvi.
Un Mērija šos čukstus dzird...
un tie viņu apbēdina.
Tie viņu sāpina...
kaut arī sirdī viņa zina, ka es vienmēr esmu uzticīgs.
Esmu centies to pateikt pilnīgi skaidri.
Šī interese, ko es par tevi izrādu?
Tā ir tikai profesionāla.
Tu taču to saproti, vai ne?
Protams.
Mērija man ir vienīgā sieviete uz zemes.
Es nekad viņu nenodotu.
Sem, lūdzu, piedod!
Es negribēju neko sliktu.
Es dziļi cienu jūsu laulību.
Tas, ka tu esi tik uzticīgs sievai, ir viens no iemesliem,
kāpēc esi tik lielisks cilvēks.
Es zinu, ka tas ir romantiski...
ka tavs dzejolis tiks publicēts,
īpaši, kad tev ir bijis jāgaida tik ilgi.
Bet tev jāatceras, Emīlij:
šī romantika...
ir starp tevi un tevi pašu.
Izskatās pēc tavas balles.
Atvainojos.
Tas ir tik garlaicīgi.
Jā. Ak Dievs, nezinu, cik ilgi vēl to spēšu izturēt.
Viņai ir tuberkuloze.
Šip, ne jau operā!
Ej, ej, ej!
Esam brīvi. Esam brīvi!
Ak Dievs, cik tas bija drausmīgi. Tas bija drausmīgi!
O, brīv-o. La atkritum-ata.
La atkritum-ata!
Taisāmies prom!
-Bravo, bravo! -Ak mans Dievs!
Lūdzu! Dosimies prom!
Ejam!
Viņa ir satriecoša, vai ne?
Šķiet, man sirds tūlīt pārplīsīs.
Man jāiet.
Ko? Tagad?
Man nevajadzēja braukt.
Mērijai mani vajag. Jādodas mājās.
Sem, pagaidi!
Es tev kaut ko uzrakstīju.
Paturi sev!
PĀRŠĶEL CĪRULI - IEKŠĀ BŪS MŪZIKA -
SĪPOLS PĒC SĪPOLA, SUDRABĀ TĪTS -
VIENKĀRŠI GLABĀTA, LĪDZ LAUTAS VECAS, AUSĪM TAVĀM, KAD VASARAS RĪTS -
Pāršķel Cīruli -
iekšā būs Mūzika -
Sīpols pēc Sīpola, Sudrabā tīts -
Sū...
Vienkārši glabāta, līdz Lautas vecas,
Ausīm tavām,
kad Vasaras Rīts -
Atlaid Straumi - to redzēsi skaidri -
Šļāciens pēc Šļāciena, tev tā līs -
Sarkanais Pētījums! Tom Neticīgais!
Vai šaubies vēl,
ka tavs Putns bij’ īsts?
Pāršķel Cīruli - iekšā būs Mūzika -
Sīpols pēc Sīpola, Sudrabā tīts -
Bravissimo!
Vai iesi pēc ratiem?
Nē, iešu satikt Freizeru.
Viņš uzaicināja pēc izrādes iedzert.
Tad ko?
Tu mani te atstāj?
Vari ratos braukt atpakaļ uz viesnīcu.
Viena?
Vai ar ko vien gribi.
BOSTONAS OPERA AIZSKATUVES PRESES KARTE
Ceļu! Atvainojiet!
Vai jūs kādu meklējat?
Jā, es meklēju Edeleidu Meju.
Nu protams.
Viņa ir savā ģērbtuvē, bet es jūsu vietā viņu netraucētu.
Kas jūs esat? Viņas draudzene?
Nē, esmu rakstniece.
Kāda rakstniece?
Avīzes reportiere.
Redzat? Esmu no preses.
Meitene reportiere? Kaut kas nedzirdēts.
Jā, esmu no Springfīldas Republikāņa.
Te, Masačūsetsā, tiešām iet laikam līdzi.
Man vajag iedzert.
Kuram gan nevajag?
Gribat nākt iedzert ar mums, reportiere?
Jā! Jūs varētu uzrakstīt par mums. Mēs esam apburoši.
Nē, man jāintervē Edeleida Meja.
Edeleida nesniedz intervijas.
Visi jau zina, kas viņa ir.
Tā ir. Redziet, intervijas domātas izmisušiem cilvēkiem - kā mēs.
Īstās zvaigznes var vienkārši slēpties.
Kas tur ir?
Tā...
esmu es.
Nu, nāc iekšā!
Nāc, ja reiz nāc! Aizver cieši durvis!
Es šovakar neesmu gatava uzbrukumiem.
Man sāp kakls. Negribu sniegt autogrāfus.
Zinu - tas ir briesmīgi, bet man nav spēka.
Pielūdzēji ir tik nomācoši.
Viņi mani mīl tik ļoti, ka būtu gatavi nobeigt.
Tas ir pārāk nogurdinoši. Šovakar es to nespēju.
Piedodiet, ka traucēju!
Nē, tu jau tikai dari savu darbu.
Tu taču esi ģērbēja, vai ne? Esmu gatava izģērbties.
Patiesībā es...
Esmu te...
Esmu te tikai tāpēc, lai pateiktu, cik jūs esat apbrīnojama.
Tu esi viena no viņiem.
Es šovakar biju publikā.
Jūsu dziedāšana...
Es neko tādu nebiju dzirdējusi.
Tas bija tik skaisti, ka salauza man sirdi.
Jā, tā visi saka.
Bet es tā tiešām domāju.
Klausoties jūsos, es sajutu ko pilnīgi nebijušu.
Tiešām? Un kā tas ir?
Kas?
Sajust.
Jums taču jāzina, kā tas ir.
Jūs to attēlojāt tik pārliecinoši.
Jūs man ļāvāt sajust, ko juta Violeta.
Tas bija tikai tēlojums.
Esmu spēlējusi Violetu tik daudz reižu, ka man uz skatuves pat nav jābūt nomodā.
Jūs tikko redzējāt visaizkustinošāko tēlojumu, bet es nesajutu neko.
Nu nāc, apsēdies, ja jau te esi! Neciešu, ka man grozās apkārt.
Tas nav iespējams. Jūs raudājāt.
Tās bija īstas asaras.
Tiešām?
Es vairs nezinu, kas ir īsts.
Es pat nezinu, kas šī par pilsētu. Parīze? Vai Roma?
Nav nekādas starpības. Visi vakari ir vienādi.
Viss saplūdis. Kā sapnī.
Kārtējais, kurš manī ir iemīlējies, kārtējais dzēriens, kārtējie aplausi.
Manī ir iemīlējušies tik daudzi.
Vairs nevaru saskaitīt.
Vairs nezinu, kas ir īstenība.
Kas ir īstenība?
Kas esmu es?
Jūs esat Edeleida Meja.
Pasaules labākais soprāns.
Tas nav mans īstais vārds.
Tikai skatuves vārds.
Nu, lai kāds arī nebūtu jūsu vārds, šovakar jūs izmainījāt manu dzīvi.
Es jūsu balsi atcerēšos mūžam.
Nekas nav mūžam.
Vai tad tu to nezini, dārgā?
Izdziest balss. Tad izdziest atmiņas.
Mode mainās.
Laiks iet uz priekšu, un beigu beigās mūs visus aizmirst.
Es jūs neaizmirsīšu.
Vai tu gribētu redzēt skatuvi?
Tiešām?
Nāc līdzi!
Mēs nedrīkstam būt uz skatuves, kad ir tumšs, bet man vienalga.
Tas ir jautri.
Cik skaisti!
Jā. Man labāk patīk, kad te neviena nav.
Bravo!
Emīlij!
Jā, Emīlij!
Es gribu būt slavena.
Tiešām?
Jā. Vai tad to negrib visi?
Kāpēc tu gribi būt slavena?
Tāpēc, ka esmu rakstniece.
Es rakstu un rakstu dzejoli pēc dzejoļa un bāžu tos atvilktnē,
un tie tur paliek - tumsā, kur pat gaisma neiespīd.
Ar to taču nepietiek.
Vai ne?
Vai tie nav jāredz? Vai mani nav...
jāredz?
Nezinu.
Ja tevi redz, tu tiec izpētīta.
Viss, kas ir izpētīts, kļūst neinteresants.
Nu, ne jau viss.
Jā, viss.
Kritiķi uz mirkli tevi pacels debesīs, bet tad noraus lejā.
Tu viņiem apniksi, un viņi tevi iznīcinās.
Redzi, viņi tevi ienīst, jo tu liki viņiem tevi mīlēt.
Tu biji kurtizāne, un viņi ļāvās pavedināties.
Kāda starpība, ko viņi saka? Kāda starpība, ko cilvēki domā?
Tieši tā.
Tikpat labi vari palikt istabā, kur neviens neskatās.
Kā jūs to darāt?
Kā atrodat drosmi dziedāt visu šo cilvēku priekšā?
Nu, es izliekos, ka viņu tur nav.
Bet es šovakar te biju.
Es te biju.
Nu, tad laikam es dziedāju tev.
Ko tu patiešām gribi?
Kādas ir tavas dziļākās ilgas?
Sū! Ko tu gribi teikt?
Aiz visām tām muļķībām par slavu - pēc kā tu alksti?
Tu alksti pēc jēgas.
Tu alksti pēc skaistuma.
Tu alksti pēc mīlestības.
Pāršķel Cīruli -
iekšā būs Mūzika -
Ei! Ko jūs tur darāt?
Nost no skatuves!
Nost no skatuves tūlīt pat, vai man par jums būs jāziņo.
Jūs pat nezināt, kas es esmu.
Tulkojusi Inguna Puķīte