Ставай, Емили.
Няма.
Ставай! - Не ме мъчи да ходя.
Ще ти се отрази добре.
Мразя живота си. Искам да умра.
Точно затова ни трябва ден в спа центъра.
Не си забравяйте хавлиите, иначе ще ни таксуват!
Това е безумно.
Ще пръснеш още пари за някакви измислени процедури
след харчовете за глупава опера?
Емили е болна, едва става от леглото.
Ами ако има морбили? Или психически морбили?
Това пък какво е? - Не знам и не искам да научавам.
Не се тревожете, след днешния ден Емили ще живне.
Леля Лавиния гарантира.
Щом става дума за чакри... - Не става.
Там ще я вкарат в релси. По-прави и от железопътните.
Не се мъчи да се изразяваш с език, който ми е познат.
С нас ли идваш?
Точно чета книга за етикета...
Сигурно е вълнуващо.
Пише, че ако свекърва ти те покани на водолечение, трябва да приемеш.
Точно така, трябва. - Слава богу.
Трябва да поговорим!
Ще останем ли насаме? - Естествено.
Хубаво.
Но се надявам днес да е ден за почивка,
да се отпуснем, да се отърсим от стреса.
Не сме си говорили след операта. Важно е!
Имате ли си всичко необходимо?
Тинктури, етерични масла... Отворени сетива?
Вземам си само лошото настроение.
Проклетия, гадория, отврат!
Какво?
Какво има? - Не намирам най-мощния кристал.
Къде го видя за последно? - На олтара ми.
Как изглежда?
Ясно е, че е обсидиан.
Пазя се от лоша енергия.
Чувствам се изтощен. Боже.
Далече от мен с лошата си енергия! - Спокойно, имам резервен.
Хайде, да тръгваме.
Довиждане!
Не можем да си го позволим. - Дъщеря ти е зле.
И само едно място може да помогне. Никоя цена не е висока за спа!
Това кал ли е?
ДИКИНСЪН
ОТ КУП "СЕГА" Е ВЕЧНОСТТА ТЪКАНА
Хидротерапията, или водолечението,
най-добре може да бъде описана като изцеление на болежките
чрез потапяне във вода на отделни части на тялото.
Сю! Сю!
Емили, слушай леля си Лавиния.
Обиколила е света, разкрива ни множество тайнства.
Така е, момичета.
Ще се потопите в нещо, до което са прибягвали древните цивилизации.
Египет, Гърция, Рим...
Хората му викат "алтернативно".
Бих прегърнала всяка алтернатива, щом действа.
Съгласна съм.
Лекарите може и да не одобряват, но какво знаят те!
Съвсем малко.
Помнете ми думата: в края на водолечението
няма да сте същите болнави, белязани от страдание,
меланхолични жени, които сте сега.
Ами ако това е нормалното ми състояние? - Стига!
Дойдохме заради теб, ти имаш проблеми.
Не, сестрице, всички имаме проблеми. Те са втъкани в нас.
Майчице, колко е горещо!
Но оставаме, платили сме солено.
Отдай се на топлината, отпусни се на течението,
остави водата да те излекува.
Не допускай енергията ти да изтече.
А ако това се случи?
Милата ми Вини!
Изтичането на енергия може да доведе до нездрави отношения,
до копнеж за консумиране на вкусна храна.
Добре.
Сю.
Какво?
Да се измъкнем и да поговорим.
Нали щяхме да си почиваме? - Да си починем с разговор.
Защо ли ми се струва, че няма да ме оставиш да разпусна?
Помнете, че водата е лекарство.
Истината предпазва.
Чувствам се далеч по-добре. Затова...
Къде си тръгнала? Платили сме за още цели 17 мин.
Реших, че може да пробваме лечителката.
Чух прекрасни отзиви за нея. Много се влияела от луната.
Точно така. Много ценя това.
Отделих много време да планирам до минута престоя ни, но добре, идете.
Правете каквото искате.
Чудесно, ще се видим в басейна.
Толкова лоша енергия.
Следваща процедура.
По същество, аз съсипах всичко.
Не биваше да пиша на жена му.
Нито да се мъча да седна при него в операта.
Сега Сам никога няма да издаде нещата ми, приключил е с мен.
Разбира се, че ще те публикува.
Ще отпечата всичко, което пишеш.
Повтаря го навсякъде.
Знам, но аз оплетох конците.
Сега той ме мрази.
Не го вярвам. Представите ти са изкривени.
Ще те публикува, ще видиш.
Минаха седмици!
Всеки ден ровя вестника - нищо. Никакво стихотворение.
Ако наистина мисли, че съм вълнуващ нов глас, защо се бави?
Явно не мисли така.
След онази вечер сигурно е изхвърлил стихотворението.
Обръщане.
Напълно естествено е да изпитваш това безпокойство.
Това е важна стъпка в кариерата ти.
Излезе под прожекторите и това разбуни много чувства в теб.
Но това е хубаво.
Ти отлично знаеш какво да правиш с чувствата.
Излей ги на хартия, пиши за това.
Превърни ги в творба.
Вече не вярвам в себе си.
Чакай, какво?
Преди бях самоуверена, чувствах се силна. Но вече не е така.
Всичко се промени, откакто го срещнах. Извинявай, но вината е твоя.
Моя ли?
Да, защото ме притискаше да го направя.
Запозна ме с него и ми пълнеше главата с мечти за слава.
А му дадох стихотворението и загубих всичко.
Потокът у мен пресъхна.
Преди се вдъхновявах от всичко.
Изведнъж той измести другото, само той бе важният -
какво мисли той, какво чувства... Сякаш ме превзе.
Мисля само за него.
Преди ме палеха какви ли не неща, сега искрата е само той.
Какво?
Много е силно тук.
Кое? Къде?
Сякаш мозъкът ти гори.
Това е то.
Кажи нещо поне. Чувствам, че полудявам.
Отпусни се.
Просто не прави нищо.
Вдишай, издишай.
Обещах ти, че всичко ще е наред.
Сам ще публикува стихотворението ти, имай му доверие.
Следваща.
Добре...
Следваща процедура!
С божията любов и с несекваща хидратация можем да се излекуваме.
Какво й е? - Изпада в пристъп.
Това може да е много прочистващо! Ако имаме късмет, ще изпаднем и ние.
Трябва да стегнем долните си органи.
Издишайте цялото безпокойство.
Съсредоточете се.
Живей в настоящето.
Не в миналото, не в бъдещето Все пак вечността е тук и сега.
От куп "сега" е вечността тъкана...
Какво става? Не си в настроение.
Нищо ми няма.
Това не е израз, типичен за теб. Не е в твоя стил.
Ти би казала: "Изгубих света онзи ден." Или нещо подобно.
Кажи какво става.
Няма нищо. Нищо не става.
Не. Само един мъж, който съсипва живота ми.
Не думай. - Да, отвратително.
Мислех, че си над тези неща.
И защо реши така?
Стига де. Та ти винаги си била толкова независима.
Отказа толкова предложения за брак... Намирам това за смелост!
Понякога ми се ще да ги бях приела.
Ако бях омъжена и с дете, животът би бил прост.
Това е най-шантавото нещо, което си казвала.
Това водолечение трябва да те изцери. Сега енергията ти е отрицателна.
А трябва да си ведра.
Трябва да си силна.
Емили?
Какво?
Ти си моята героиня.
Сигурно ти е трудно сама.
Човек свиква.
И така, искаш помощ за завещанието си, след като мъжът ти...
Да, искам всичко да иде за Били.
Това изяснява въпроса в чия полза е завещанието.
А кой да бъде изпълнител на завещанието?
Трябва да е човек, комуто вярваш, че ще изпълни волята ти след...
Сещаш се, когато ти издъхнеш.
Вярвам на теб.
Странно е какво ме тревожеше преди.
Да, нали? Бяхме още деца.
А сега сме на по 25 г.
Пиша завещанието си.
Гадория.
Тежко е да си възрастен.
И ако, пази Боже, с теб се случи нещо,
преди малкият Уилям да порасне...
Знам, че не получи много от онова, за което мечтаеше,
но... винаги съм имала усещането, че ще бъдеш прекрасен баща.
Искам ти да се грижиш за него.
Джейн, за мен би било голяма чест.
Така. Добре.
Най-добре да го прочетеш,
ако искаш да добавя нещо, докато е чернова.
Искаш ли да го гушнеш?
Може ли?
Здравей, Били.
Здравей.
Искаш ли да видиш света отвън?
Това са кончетата на мама.
Знаеш ли как прави кончето?
Всичко изглежда наред.
Чудесно.
Добре, ще допълня подробностите, ще го заверя нотариално
и всичко ще е готово.
Ела, Били.
Ето така.
Хайде. - Довиждане, Били.
Ще те изпратя.
Остин.
Направихме избора си.
И мисля, че е бил правилният.
Да, разбира се.
Благодаря, че ме вразумяваш.
Не исках да...
Беше тръгнал да ме изпратиш.
Татко!
Какво правите тук?
Мама трябваше да донесе рокля у Дикинсънови.
Ще останем ли при тате? - Не, трябва да се прибираме.
Ще си дойдеш ли за вечеря?
Я иди набери красиви полски цветя.
За мама. Тичай!
Значи пак да готвя вечеря само за двете, така ли? Или...
Предстои ново издание.
Расте броят на абонатите, трябва да довършим изданието.
Нещата излязоха от контрол. Всеки ден получаваш смъртни заплахи.
За мен са "любезни писма" от Юга.
Вече отдавна не се шегуваме.
Излагаш на риск живота на дъщеря ни.
Животът й вече е застрашен. Ще бъде още по-страшно, ако не се борим.
Повярвай ми.
Емили Дикинсън?
Джордж?
Майчице, какво правиш ти тук?
На парна баня съм.
Сдобих се с навика, обикаляйки страната.
На път човек среща всякакви хора.
Боже, толкова се радвам да те видя!
Как я караш?
Да, аз съм...
Извинявай, но защо си на Източния бряг?
Пътуването ми на запад не се разви според очакванията.
Не удари златната жила?
Така и не стигнах Калифорния.
Орегонският път не е лесна работа.
При всяка река правехме каретата на сал, да преплава.
Напредвахме едва-едва, нямаше храна.
А ловувахме ли повече в някой район, дивечът намаляваше.
Тежко е било.
И въпреки това, забавно.
А съпругата ти?
Елън ли?
Да. Елън Мандъвил Граут от рода Граут от Принстън.
За съжаление, пипна дизентерия.
Това е ужасно. Аз съм... Тя почина ли, или...
Не, не! Оправи се. Но беше много гнусно.
Дизентерията е непоносима.
Имахме нужда от почивка.
Но стига сме говорили за мен. При теб какво се случва?
Разкажи ми всичките си приключения! - Няма много за разказване.
Стига де. Как е писането? Така ми липсва да те чета!
"Водата учи се от жаждата, а сушата - от океана..."
Още го помниш!
Естествено. А и мястото ме подсети за него.
Стиховете ти често изникват в ума ми. Запечатали са се у мен.
Всъщност ще ме публикуват.
Стига бе! Това е страхотно!
Очаквам да ме публикуват.
Мое стихотворение е у редактора.
Казва, че ще го публикува, но още не е.
Явно е откачен. На негово място, ако имах твое стихотворение...
Веднага щях да го пусна.
Ти завинаги ли се завърна?
Не съм сигурен.
Гледам да не си правя планове.
Накъдето ме отвее вятъра. Животът е пътуване.
Така е.
С удоволствие бих идвал да виждам теб и Остин, като съм тук.
Може да ми покажеш нови стихотворения.
Липсва ми да ми четеш.
Би било чудесно.
Или пък ще ги прочета във вестника.
Вярно.
Чудесно. Отивам да накисна крака в ледена вода.
Това място буди сетивата ми за истината.
Джордж!
Кажи?
Знам, че не се разделихме добре.
Едва ли успях да го изразя добре, но съм ти благодарна, че ми повярва.
Винаги ще е така.
Емили!
Ето къде си била. Пропусна разтривките.
Кожата ти?!
Да, знам. Като домат съм.
Къде са останалите? - Лежат върху горещи въглени.
Аз нямах сили за това.
Щеше ми се с теб да направим нещо успокояващо.
Например?
Има процедура, наречена "възраждане на какавидата".
Обичам какавиди.
Господи.
Ледено е.
Защо сме в ледени чаршафи?
Чувствам се отлично.
Сякаш пак си в утробата ми.
Помниш ли колко ти беше уютно там?
Малко смътно.
В пашкул съм.
Свита съм в пашкул. Като изляза, ще съм друг човек, ще съм различна.
Всичко ще е различно.
Топло ли ти е?
Допреди миг чаршафите бяха ледени. Защо ми е горещо?
И на мен.
Измъкни ме от това.
Какво? - Измъкни ме.
Не мога, трябва да изчакаме да ни развият.
Искам да изляза!
Някой да ни развие! Развържете ни. - Успокой се.
Всичко ще е наред.
Забравих как се диша.
Научи ме да дишам. - Добре. Помощ. Помогнете ни.
Помощ, умираме.
Какво? - Не мога да се измъкна.
Стана.
Противно място.
Леля Лавиния.
Емили, какво ти е?
Мисля, че съм влюбена.
Влюбена ли?
Един мъж ме е завладял напълно.
Заразена съм, болна съм от него.
Не знам какво друго може да е. Явно съм се влюбила.
Кой е той?
Кой е този мъж?
Не е важно, не би одобрила.
Който и да е той...
Не бива да те кара да се чувстваш така.
Човек, който те обича,
човек, който те цени, не би те карал да се чувстваш зле.
Любовта не е такава.
Знам, че бракът ми с баща ти далеч не е идеален, никак дори.
Но дори когато така ме вбесява, че съм готова да...
Да не почистя праха в кабинета му!
Знам, че ми мисли доброто.
Знам, че ако съм болна, ще е до леглото ми,
че ще се грижи за мен.
Би ли казала същото за онзи мъж?
Знам, че съм напориста по отношение на омъжването ти.
Но не заслужаваш да страдаш така.
Не за това съм те родила.
Не за това.
Мамо?
Нищо днес тук не ми донесе облекчение. Само думите ти.
Почти изцелена съм. Засега.
"Засега" е най-доброто, на което сме способни.
Последна процедура.
Последната ни процедура. - Трябва ли?
Ами платили сме си я.
Знае ли човек, може пък да е приятна.
Трябва да призная...
Чувствам се по-добре.
И аз така.
Може би днес ще напишеш нещо.
Може би.
Ще те мисля с добро.
Довиждане, съседке.
От куп "сега" е вечността тъкана.
Не по-различно време е,
безкрайността като изключим,
и мястото, където е домът.
Казвам ти, напипваме нещо.
Надявам се.
Емили. Около теб ухае на здраве.
Ти какво правиш тук?
Убеждавам баща ти да се качи на "Сам Експрес".
Ще инвестирам във вестника. - Не просто вестник, друже, а империя!
Дано не е пак провалена инвестиция.
Това е печатна медия - няма провал.
Да пием по едно в кабинета. - Сега идвам.
Емили.
Радвам се да те видя.
Така ли?
Да. Изглеждаш много добре.
Най-сетне спрях да се безпокоя за стихотворението.
Не разбирам.
Стихотворението.
Няма да го публикуваш. Примирих се.
Имам новина за теб.
Каква?
Стихотворението ти е на първа страница.
Утре.
Не ме ли чу?
Ти...
Ще го публикуваш?
Да, разбира се!
Чаках подходящ момент и той настъпи.
Сега е моментът. Просто ми се довери.
Стой тук.
Веднага се връщам.
Давам ти всичките си стихове.
Всичките ли? - Да, всичките.
Всеки написан стих.
Вземи ги.
Твои са.
Превод: Албена Христофорова